Dobrý den a vítejte na vrcholu Norska. Konkrétně
na třetím nejsevernějším fotbalovém hřišti na světě.
Jak daleko na severu jsme?
Hodně daleko.
Jsme 200 km severně od polárního kruhu.
A severně od... čehokoli na Islandu.
A není to jen tak obyčejné fotbalové hřiště.
-Je luxusní, že? -No jo.
S kým hrají?
Se Severomořskou ropnou jedenáctkou nebo s Ropnoplošinovou jedenáctkou. Nevím.
-S Rybářskou jedenáctkou. -Kde jsou místní?
Ty běž pro míč, protože já
vysvětlím, proč jsme tady.
Víte, jde o to, že jsme tady...
Jsme tady, protože...
Málem jsi mi urazil nohu.
Protože v období po roce 2000
závodní svět vyrobil některé z nejvíce vzrušujících
čtyřdveřových rodinných vozů s pohonem na všechna čtyři kola,
jaké kdo kdy viděl.
A my chceme zjistit,
který je nejlepší.
GRAND TOUR UVÁDÍ
V
SKANDINÁVSKÝM ŠVIHEM
Tohle je moje volba.
A ještě než jsme začali, tak už je tady.
Subaru Impreza je nejlepší, a to je fakt.
Prostě je.
Teď dorazil James s jednou ze svých nejoblíbenějších věcí.
S opačným názorem.
To je fantastické auto, Hammonde.
Subaru je vynikající. Ale ne tak jako to, co jsem přivezl já,
což je Mitsubishi Evo.
Ano, když jsi na trati rychlostní zkoušky rallye
nebo na závodní dráze, Evo je skvělý.
Ale na cestu domů si vezmeš Subaru,
protože je vhodnější do skutečného světa. Je klidnější.
-Klidnější? -Ano.
Kdo chce klidné závodní auto?
Tenhle kretén.
V tomto okamžiku Jeremy předvedl, že se neposlouchal.
Ahoj!
Neříkal jsi, že musíš přivézt to nejlepší závodní auto?
Vždyť jo. To je Audi Quattro.
-To není Audi Quattro. -Je!
Kde je na něm napsáno „quattro“?
-Nikde. -Protože to Quattro není!
-Tak vidíš. -Hele! Vévoda z Marlborough
to na sobě taky nemá napsané.
Ale víme, že je to vévoda, protože jeho předek vyhrál bitvu.
A předek toho auta vyhrál bitvu.
-Vyhrál dvě. -Přivezl jsi špatné auto!
Tohle je RS4.
-Tohle jsou závodní auta. -To je luxusní auto.
-Hele, jsem starší než vy dva. -A starší.
-S věkem přišla moudrost. -Váha.
Šediny a mokré podpaží.
-Je trochu těžké, to uznávám. -Vážně? Těžké auto?
Řekl, aby se tomu vyhnul.
-Dobře. -Promiňte.
-Co? -Bzučí mi mobil.
Nevyhnu... Do toho.
Není úniku, že?
-No jo! -Ano.
Tys to věděl. Ano.
Pan Wilman.
Dobře, vydržte.
„Abyste zjistili, které z aut je nejlepší,
„pojedete přes to, čemu BBC a The Guardian říkají
„‚poslední divočina Evropy.‘
„Pojedete přes celé Norsko, Švédsko a Finsko.
„Celou dobu nesjedete pod polární kruh
„a musíte se dostat na letiště Ivalo nedaleko ruských hranic
„do 17.00 v sobotu,
„protože tehdy vám letí letadlo zpátky do Británie.“
Takže musíme... Počkej, musíme být v cíli za šest dní.
To je kolik, 800 až 960 kilometrů?
-160 km denně? -Víc... V Subaru Impreze!
-Tohle nezní tak obtížně. -Kdybychom byli v kabrioletech...
-Čtyřkolkách... -Nebo na kolečkových bruslích.
Ano. Sedany s pohonem na všechny čtyři, co nejsou naše.
-Tohle nebude jen přeháňka, že ne? -Ne.
Pojedeme?
-Ano! -Ano!
Ty krávo!
Rychle!
NORSKO
START - CÍL
Vyrazili jsme směrem na východ přes monochromatické Lofoty.
A asi bude vhodné, když teď
budeme varovat ty, co nepropadli automobilům,
že za chvíli přistanou na planetě Nerd.
Měl bych vysvětlit, že během let
bylo 212 různých verzí Subaru Impreza.
Každý rok vyrobili nový model,
pak žhavou variantu toho modelu
a speciální limitované edice
těch žhavých nových variant toho nového modelu.
A každý člen té velmi aktivní a zapálené komunity fanoušků Subaru
má svůj vlastní velmi silný názor na to, které z těch aut je nejlepší.
Já řeknu, že je to tohle.
2003 WRX STi V-Limited.
A... to je zvuk mé schránky na Twitteru, explodující
pod náporem zpráv z komunity Subaru, kam mi píší, že nemám pravdu.
Naprosto rozumím tomu, co Hammond říká,
protože během let tu bylo
deset verzí automobilu Mitsubishi Lancer Evo.
A každá z nich byla dostupná s různě laděnými motory,
a v nabídce byla různá příslušenství, doplňky a tak dále.
Ale já myslím, že vrcholné Evo je tohle.
Evo VIII GSR.
A to je zvuk všech na Evo fórech po celém internetu,
co mi volají, že se mýlím.
Tohle Subaru a Jamesovo Evo
mají výkon na brzdě přesně 276 koní.
A na mistrovství světa v rallye bylo také pravidlo,
podle kterého směl mít motor objem maximálně dva litry.
Mohl být přeplňovaný.
Takže tu máme čtyřválcový dvoulitrový přeplňovaný motor.
Je plnokrevný, speciální, robustní.
Je účelově postavený. Vyvinutý pro závodění.
Bez zbytečností.
Bez okolků přiznám, že většina rychlých Audin je poněkud beznadějných.
Ale občas přijdou s klenotem.
Třeba původní 20ventilové Quattro,
samozřejmě R8, TT RS a tohle.
RS4 z roku 2007.
Podle mě, tři nejlepší motory, jaké kdy byly vyrobené, jsou Lexus V10,
V6 z Alfy Romeo a tenhle.
4,2litrový motor Audi s přirozeným sáním
a 414 koňmi v 8 válcích.
Bože, jak já miluju osmiválce.
Jamesi, kolik mistrovství světa v rallye vyhrálo tvoje Evo?
Jsem rád, že se ptáš, Hammonde, protože to vím přesně. Dvacet šest.
To je impozantní. Vysoké číslo.
Já ti řeknu větší číslo. Moje auto čtyřicet šest, tedy mnohem víc.
Jeremy, kolik mistrovství světa v ralley vyhrálo tvoje Audi?
Nech mě přemýšlet.
Je to... nula.
Ano, žádné. Vůbec žádné.
Když ses na téhle výzvě objevil s Audi ne-Quattro,
je to, jako by ses objevil na své farmě s Lamborghini Aventador.
Ano, Lamborghini traktor vyrobilo, ale tohle to není.
Můžeš se vychcat do porcelánového hrnečku.
Ano, vyrobili i pisoáry, ale tohle pisoár není.
Rozhodně je daleko rychlejší než vaše auta.
Není.
Tohle je nejrychlejší auto ve všech podmínkách.
Nevíme, jestli i při závodech, protože v žádném nebylo.
Není to tady žádná divočina.
Ty scenérie jsou velkolepé,
ale silnice nejsou uzavřené. Telegrafní sloupy.
Ano, na divočinu je tu hodně nedivokých věcí.
Poprvé jsem zmatený názory BBC a Guardianu.
Přesvědčeni, že brzy vjedeme do divočiny,
jsme se zastavili v obchodě s doplňky, abychom se zásobili důležitými věcmi.
Rád bych si koupil stěrač na limitovanou edici Subaru Impreza WRX STi V.
Já se podívám, jestli mají paměťové karty na přehrávání hudby.
Sakra.
Dobrý Bože! Hrozně to klouže.
Jo.
Ty kráso.
-Nemusíte hýbat nohama. -Myslel jsem, že v divočině...
-Režisér upadl. -Režisér upadl.
Běželi bychom ti na pomoc, ale nejde to.
-Jsi v pořádku? -Jo. Pokračujte.
Pomalu a důstojně
jsme se propracovali ke vchodu...
Do háje.
To vůbec nezabralo.
Ani trochu.
...kde bylo naštěstí tření.
Užívám si, že můžu chodit. Hele.
Je to divočina, že? Jde nám o přežití.
Už chápu, co tím BBC a The Guardian mysleli.
Co potřebuješ? Subaru.
Jo.
Jaký druh? Imprezu, kterou?
-Outback, Impreza, kombi. -WRX. Je to limitka
WRX STi V z roku 2003.
Jedno z 555 vyrobených v Japonsku
-na oslavu vítězství... -BRZ?
...Řidičského šampionátu ve WRC v roce 2003.
Je to G12, G22, G13, G23?
Nevím.
-Ty to nevíš? -Ale...
-WRX. Tady to je. -Ano.
Mám to. V-10.
Správně. Paměťové karty.
Jak se řekne „paměťová karta“ v norštině?
„Jsem kretén.“
Dobrý den.
SD karta?
-SD karta? -Máte je?
Moje auto je dost staré.
Jeremy?
-Co to je? -Snow-grip.
Je to v norštině.
-Asi se to neaplikuje... -Nevíme, na co to je.
Co třeba „přilnavost na sněhu“?
Ano, nastříkáš to na kola.
A na nohy.
Proč někam dávají
-želví vosk... -Nastříkáme si to na nohy!
-Trochu... -Na podrážky.
-Tohle? -S nákupy
jsme se vrátili k autům.
Jo!
Já využil svůj vestavěný dávkovač
teplé tekutiny na rozpuštění ledu.
Šouráním vpřed.
Geniální.
Zpátky na silnici se černobílá krajina stala ještě krásnější.
Ty krávo, podívejte na to.
Ale mělo to jednu skvrnu.
Všimli jste si toho červenýho Volva, co nás sleduje
už od odjezdu z hřiště?
Viděl jsem ho přijíždět. Určitě je to to samé Volvo?
Se čtyřmi hranatými závodními světly vpředu?
Jo, to je ono.
Brzy nám začalo docházet palivo.
Jak koupíme palivo v divočině?
Možná si ho budeme muset vyrobit z kůry a břidlice.
Je to v pohodě. Tady je benzínka.
SMÍŠENÉ ZBOŽÍ
Zatímco jsme se zásobili palivem a dobrotami...
CVIČIT? JÁ SLYŠEL EXTRA PORCI HRANOLKŮ
...něčeho jsem si všiml.
-Jamesi? -Ano?
Dost jsme kličkovali
-a to... -Ano.
-Víš, co si myslím? -Ano.
-Pan Wilman. Ano. -Pan Wilman nám zajistil
záložní auto, protože předpokládá, že jsme
po třech letech bez natáčení
zapomněli řídit a vybouráme se,
což Hammond nejspíš udělá. Hammonde, přišli jsme na to.
Hele.
-To musí být záložní auto. -Ano.
Je to Volvo... Tři, čtyři... Pět. Je pětidveřové.
Měla ho moje sestra.
A musím říct, že je to nejspíš nejhorší auto
vyrobené v západní Evropě.
A jede za námi celou dobu?
Tak musí být.
Když jsme zamířili dál na sever, počasí konečně zdivočelo.
Jo, sněží.
Sněží.
To se teď děje.
Což mi znemožnilo ukazovat nepřekonatelnou rychlost mého Quattra.
Jo, tady asi nebudeme zkoušet
jít z nuly na 100, co? Protože to je trochu praštěný.
Což mě štve,
protože musím vás dva usadit.
Šikanovali jste mě, což jsem, myslím, ustál dobře.
Ale teď vás musím tiše a nenápadně
srovnat do latě.
To chci vidět.
Naštěstí jsme po několika špatných odbočkách
dorazili sem.
Co to tu máme?
To je zajímavé.
-To je skála. -Je to tunel.
Je to vybetonované.
-Je to jako jeskyně. -To je postřikový beton.
-Jen na... -Jo.
Nazdar.
Ta světla se rozsvěcí
-jako v hororech? -No jo.
Víte, na co myslím?
-Na tohle. -Je tu sucho.
-Neklouže to a je to rovné. -Je to rovné.
Navrhuješ závod na čas, nebo na rychlost?
Musí to být na rychlost, ne?
Co když...
To je konec?
Ježíši, to je úžasné.
Někdo tu má smysl pro drama.
Tohle je... Je docela důležité, řekl bych,
pro pohodlí, abys zastavil před tímhle.
Budeš v pohodě, zastaví tě tenhle štěrk.
Takže jednotlivě, protože naráz to nepůjde.
Ne. Půjdeme po pořadě.
Jak chceš změřit, jak rychle jsi jel?
Na palubovku dáme GoPro...
-Ano. -...a to odhalí rychlost.
Někdo si sedne do auta s tebou, aby rychlost potvrdil...
Nevlezeme s tebou do auta, co jede proti zdi.
Víme, že nevíš, kdy zastavit.
-Jo, jsem pro GoPro. -Jedu první.
-Ano. -Ty bys měl jet druhý,
kvůli té suti po něm.
Když všechna světla zhasla,
najel jsem k ústí tunelu.
Máš odvahu?
Dívám se... Je to děsivé.
Ta zeď na konci není ani vidět.
Uvidíš ji, až u ní budeš.
To je ten problém. Těsně před příjezdem je...
Až se budeš točit, všechno otlučeš
a dojede jen kabina...
Tak jo.
Asi jde na to.
No tak, Jeremy, odvahu.
Protáčejí se mi kola. Vůbec to nesedí.
Proboha, světla se nerozsvěcí!
Sakra... Pane Bože na nebesích.
Do prdele.
Jaké to bylo?
Nebude se vám to líbit.
Zatímco jsem parkoval auto v postranním tunelu,
James se připravil na start.
-Jsi připravený? Jo. -Ano.
James May je připraven.
Zakrátko vyrazíme. Pozor.
Jasně, mám tu připravené lehátko a knihu.
Až budeš připravený, vyjeď.
To byl na Jamese Maye svižný start.
To je vážné.
Zavolejte zdravotníky.
Můžete se postavit?
Dobře. Pojďte se mnou.
Zavolám sanitku a prohlédneme vás, ano?
Kde je?
Viděl jsem, jak hlavou narazil do sloupku.
Úplně letěl... Bokem vletěl do zdi.
Je tady sanitka, odveze vás
na vyšetření...
Bolí mě záda.
Kde? Uprostřed? Dole?
Tam, kde máte ruku. Jo.
Jak ti je?
Na hovno.
To auto je na... že?
-Není na tom dobře. -Neodjedeš s ním.
Dobře.
Dostanu to Volvo.
-Takže nemá nic zlomené? -Zdá se, že ne..
-Hlava není zraněná? -Bolí mě krk. Pořádně mi to...
Trhlo hlavou.
No, dobrá práce, že jsi neumřel.
Poté, co Jamese odvezli do nemocnice,
jsme mohli dělat jen jediné.
Připrav se, jedu.
Zařadím.
Tak jo.
Už jede!
Brzdím.
Jo.
Jo!
Došlo k narušení v Síle.
Dojel jsi na všech čtyřech kolech a pořád máš na sobě kalhoty.
-Jo, nemuseli mi je odstřihnout. -On je v nemocnici.
Po Hammondově pokusu nastal čas odhalit výsledky.
Tak, můj je tady.
Jel jsem tam asi 125.
Jo, těsně pod 130.
-Skoro 130, což je... -To není špatné.
...docela dobré. Ale teď tě překvapím.
Rychlost Jamese Maye.
-Je naprosto stejná. -Já vím.
-To je zvláštní. -Je to zvláštní.
A jel v mnohem pomalejším autě, než je to moje,
což znamená, že udělal, co děláš běžně ty,
a zrychloval moc dlouho.
Opičil se po mně.
Nemůžeš říct, že závod nedokončil,
-protože ho dokončil. -Dokončil.
Ale asi budeme muset říct, že prohrál, protože já ho dokončil
a můžu autem dojet domů.
Ale napřed ty.
Oba jsme na 125.
-To je 32. -Jo.
-A v kilometrech! -Jo.
Viděl jsem, co udělal James,
a pomyslel jsem si: „Tentokrát ne.“
Byl to dobrý experiment. My jsme to zmákli.
Tohle jsem úplně nechtěl.
Po dokončení naší důležité práce
jsme mohli jet za Jamesem do nemocnice.
Ale rozhodli jsme, že bude zajímavější,
když prozkoumáme tyto strašidelné tunely.
Co to sakra je?
Jeskyně.
Jedna je tam dole.
Počkat.
Ty krávo.
To je ponorková základna ze studené války.
Není... Je! Je to ponorková základna.
A je plná...
Se zbraněmi. Mariňáci...
Co to... Kde? Co to dělají?
To jsou speciální jednotky.
To jsou vyloďovací čluny.
Nevypadá moc šťastně.
Asi překážíme.
-Moc se omlouvám. -Ne...
Co je tady?
Hammonde, asi jsme dojeli do kanceláře.
Cože?
Speciální jednotky se na nás dívají.
-Můžu se zeptat, jste Nor? -Prosím?
-Jste Nor? -Nejsem. Ne.
-Odkud jste? -Z Nizozemska.
-Jste Holanďan? -Všichni jsme.
Holanďani?
-Všichni jsou Holanďani? -Všichni.
Ovšem.
Hlášení: Holanďani a Norové spolu válčí.
To jsem vážně netušil.
Nebesa!
Haló!
Jeremy, táhneš za sebou hadici ze supertajné ponorky.
Nikdo nesmí projet, když jsme ve službě.
Jo. Omlouváme se.
Jsou to Holanďani.
-Cože? -Jsou to Holanďani.
Zaráží mě, že nikdo z nich neřekl:
-„Co tady děláte?“ -„Co tady děláte?“
Omlouvám se.
Pardon. Promiňte.
Děkujeme.
Hodně štěstí. Pokračujte.
Nevím, na čí straně jsme. Až vyjedeme ven,
budeme na straně Norska nebo Holandska?
Já ponesu vlajku kohokoli se zbraní.
Příští ráno byl James ještě v nemocnici.
Tak jsme se s Jeremym vrátili na silnici,
pohrouženi do myšlenek na tragické události předešlého dne.
Je zvláštní, jak to na vás působí. Chci říct...
Bylo to traumatizující.
Jedete tím tunelem a na konci vidíte
to nádherné auto... zraněné.
Vem si, Hammonde, že jsi boural s nespočtem aut,
a nezáleží na tom, protože to je jen
kov, plast a sklo. Ale Evo je něco víc, že?
Jo. Není to auto, které nabouráš nebo ťukneš běžným způsobem.
Je to auto, které přijde k úrazu, protože je v něm
nahromaděná vášeň mnoha lidí.
A co je pro mě horší, přišel jsem o protihráče.
Přišel jsem o přirozeného sparingpartnera pro mé auto.
Jediné auto, které mu stačilo, které s ním vydrželo.
Já mám Audi Quattro!
Audi Quattro to není, to není závoďák.
Ublížený Hammondovou kritikou jsem přednesl návrh.
Co kdybych našel primitivní dílnu v divočině
a závoďák z něj udělal?
Dobře. Jestli nějakou najdeš a uděláš to,
já udělám to jediné, co mi zbývá, a zvětším výkon.
Platí.
Takže když svoje auto vytuním a ty zvýšíš výkon svého,
tak se z nich stanou přirození soupeři.
Pak se můžeme pobavit.
Fajn. Nastavuji navigaci.
Když jsme se dohodli na úpravách,
vyrazili jsme odhodlaně ke švédským hranicím.
PONORKOVÁ ZÁKLADNA ŠVÉDSKO
-Nástrčný klíč, nebo normální? -Nástrčný.
Tenhle?
V našem nocovišti
jsem byl mezitím se zlomeným žebrem propuštěn z nemocnice
a snažil jsem se zachránit vážně zraněného pacienta.
Začneme vpředu.
Tady pod tím je rozbitý chladič, který teče.
Olejový chladič je rozmačkaný.
Toto je trubka mezichladiče.
Vidíte, že proudění vzduchu nebude,
jak ho výrobce zamýšlel.
Brzdový třmen při nárazu praskl a teď teče.
Tohle je hnací hřídel.
Která je... Bože.
Hodně rozbitá.
Karoserie je pomačkaná.
Tohle kolo je špatné, míří špatným směrem.
Výfuk je teď
o několik centimetrů dál tím směrem.
Tohle auto je extrémně vážně zraněné, ale není mrtvé.
Doufejme...
To jsem neměl dělat. ...že ho dáme zase dohromady.
Po mnoha kilometrech jsme se ocitli v další zimní říši divů.
To je docela působivé.
Ale byly problémy.
Tím hlavním byla satelitní navigace mého Quattra.
Nejste na digitalizované silnici.
Jsem.
To víš, že jsem. Nebuď hloupá...
Odtud nelze poskytnout doporučenou trasu.
Nejste na digitalizované silnici.
Jo, moje navigace mi říká, že jsem šest kilometrů v tom lese nalevo.
Jsme v divočině. V poslední velké divočině Evropy.
Měl jsem podezření, že takhle daleko na sever
měla navigace problém vůbec nějaké satelity zaznamenat.
Ale nebyl čas to zkontrolovat
kvůli jinému problému.
Hrůza.
Rychlost protijedoucích prohrnovačů.
Kdepak.
Jo. Jede 170.
Jsou odhodlaní, co? Tady je další.
Jo. Je to zimní brigáda Kimiho Räikkönena.
Nakonec se nám podařilo najít švédskou hranici,
přejet ji a najít město, kam jsem měl namířeno.
Tohle je to město, Hammonde. Jsme tady.
Bude tu dílna.
Je tu dobrá šance.
Mají tu sněžné skútry a pluhy, co potřebují pořád opravovat.
A opravdu jsme našli přátelského domorodce, který nám půjčil svou dílnu.
Když jsme nakoupili součástky v divočinovém obchodě s díly...
Páska.
...oba jsme se dali do práce.
Já s programem na mapování motoru,
a Jeremy bez něj.
-Jak jde mapování? -Hotovo. Teď jdu na tu fyzickou část.
-Nemusím udělat moc. -Vážně můžeš
-změnit mapu tak rychle? -Jo.
Takže jsi změnil celý mozek toho auta?
Jde o to, že jsme v arktické oblasti a vzduch je chladný a hustý.
Mnohem víc, než na co je ten motor nastavený.
Takže bude mít víc kyslíku...
-Vzduch? -Ano.
Chladný vzduch je těžší, hustší a má víc kyslíku.
Smíchá se s benzínovými výpary
a nastane krásné šťavnaté spalování.
-To je úžasné. -Jo.
-Dobře. Udělám... -James bude zděšen,
až se sem dostane a zjistí, že...
Můj hever... Kam se poděl?
Nikam. Podívej.
Můry.
Mně se mezitím v mé norské dílně moc valně nedařilo.
Tahle část by měla být tady.
To by mělo být hranaté.
No.
Dobře, co dál?
Dalšího rána stále nebylo po Jamesovi ani stopy.
Ale my s Hammondem jsme prožili produktivní noc.
Tuningový program je dokončen!
Máme tu závodní livrej na Audi,
pinkfloyďácká světla
a už není pochyb, že jde o Quattro, protože hele!
Všude je napsané „Quattro“.
Kde mám klíče?
Dal jsem je do té vany, abys je neztratil.
Tam.
Geniální.
Naprostý...
Zmrzlo to?
Ano, Jeremy, ta vana plná vody zamrzla i s mými klíči.
Snažil jsem se tomu zabránit,
vyčural jsem se do ní.
Jo. To vysvětluje ten žlutý led.
Jsi na hlavu.
Hrozně vtipné. To se ti povedlo.
-Protože jsou tam. -Jsou, a zároveň nejsou.
V noci mrzlo, co?
-Nepovídej. -No ne?
Když jsem klíč vysvobodil,
mohl jsem si vychutnat plody své práce.
Moje čáry s počítačem mi vynesly 356 koní.
Vylepšil jsem výfuk, jak můžete slyšet.
Sada indukčního vzduchového filtru. Launch control. Antilag na turbu.
A nejlepší livrej ze všech.
Už to není jen nejlepší auto tady.
Teď je nejlepší vůbec.
Jsem jako pes se dvěma ptáky a superjachtou.
Mezitím o pár kilometrů dál
jsem našel něco zvláštního.
Zamrzlé jezero s vyfrézovaným závodištěm.
A bylo úplně opuštěné
a pak už náhle opuštěné nebylo.
Jo. Zdá se, že Hammond získal klíče zpátky.
Pane jo. No tak!
To je stroj!
Motoru jsem se samozřejmě nedotkl.
Nebylo třeba, už je to mistrovské dílo.
Ale mám nový skvělý výfukový systém.
Poslechněte si ten osmiválec teď.
Řve na celé kolo.
Můžu se vybourat, kdy budu chtít! Jsem jak v nebi.
Škubnutí opačným směrem. Skandinávský švih.
Držím.
Lichotí to nekompetentním.
Teď je ze mě plnohodnotný Švéd.
Už se blížím.
Hammonde, ty si vážně myslíš, že mě předjedeš?
Teď vypustím svou tajnou zbraň.
Připraveni?
No tak, Clarksone!
Co to sakra je?
Nebyl jsi na to připravený?
Já ti dám podnikatelský auto.
To je můj nový výfukový systém vlastní výroby.
A je navržený tak, aby tě odradil od předjíždění.
Jsme na zamrzlém jezeře.
Když ho rozpustíš, bude to jen jezero.
Když jsem dogriloval svého kolegu,
zastavili jsme, abychom zkontrolovali škody, které napáchal,
když čelně narazil do závěje.
Ztratil jsem půlku předku.
Vypadá jako po hospodské rvačce.
-No nic. -Čeká nás další práce.
Hammond šel najít nářadí na opravu svého auta,
a zatímco byl pryč, já upravil jednu z jeho úprav.
Kdykoliv, kdekoliv, kamkoliv
Existuje skvělý pití, o něž se můžete podělit. Je to Martin
Než si Hammond všiml mé práce, dostali jsme zprávu,
že kapitán Hlemýžď brzy dorazí.
Ale my si říkali:
„V čem?“
Jsem rozpolcený, protože hrozně chci, aby byl ve Volvu
a zároveň v Evu.
Já vím. Chci ho vidět ve Volvu,
protože si to zaslouží za to, že ublížil Evu.
Jo.
To ne.
To není možné.
Mám hroznou radost.
Ahoj!
Máme... radost a vztek zároveň.
-Není to hezké. -Ne, je jak Frankensteinovo Evo.
Ale také žije.
Co bylo rozbité?
No, mezichladič, chladič, olejový chladič, kolo,
lichoběžníkové rameno, hnací hřídel, podvozek, kolejnice, dveře,
-výfuk, posunutý motor. -Vážně to bolelo.
Je to horší. Nenávidí tě polovina světa,
protože jsi zničil Evo. Lidé jsou rozdělení
na ty, kteří mají rádi Subaru nebo Evo, ale druhá půlka světa
je naštvaná, že jsi odrovnal konkurenci Subaru.
-Takže tě nesnáší všichni. -Je pořád tady.
-Ano. -Zmeškal jsi hodně testů.
Zjistili jsme, že Audi je rychlejší než Subaru v tunelu.
A že je rychlejší a zábavnější na zamrzlém jezeře.
To jsme nezjistili.
-Ale ano. -Kdepak.
Jamesi, musím ti říct ještě jednu věc.
-Ano? -Norsko válčí s Holandskem.
-Bože, jo. Dávej bacha. -Fakt?
Skutečné překvapení.
A kde máte auta?
-Tahle? -Ano!
-Měli jsme napilno. -Vlastně jsme...
Tvrdě jsme makali.
Dělali jsme důležité testy a tohle.
No nic, co budeme dělat teď?
Na to nám odpověděl pan Wilman.
Měli jsme zjistit, které z aut je nejlepší ve skijoringu,
závodu na zamrzlém jezeře, při němž táhnete lyžaře.
Šílené?
Nevíte to ani z půlky.
-Jeden má jen jednu nohu. -Cože?
Přišel o ni při tomhle?
-Dobré odpoledne, pánové. -Dobrý den.
-Dobré odpoledne. -Ahoj.
Poté následoval klasický mnohomluvný skandinávský rozhovor.
Děláte to tady, protože nemáte moc hor na lyžování?
Jo.
Kdo vyhraje?
Ten nejrychlejší.
Brzy se však hovor rozproudil.
Vidíte ten... Co táhne ten skútr?
Veze boudu na projížďku.
Na rybaření.
-Co? -Na rybaření.
-Rybaření v ledu. Bouda na rybaření. -Bouda.
-Je na lyžinách? -Ano.
Takže karavan.
Jo, ale na lyžích.
To je dobré.
Rozptýlení skončilo a my se vrátili k práci.
Jak rychle normálně jezdíte?
120.
-Co? -120.
-Mluvíte o kilometrech v hodině, že? -Ano.
-To je pořád 70 mil. -Ano...
-70 mil za hodinu? -Jo, spíš blíž k 80.
-Co? -Jo.
-Nikdy jsme to nedělali. -Ano.
Nepojedeme tak rychle.
No, to je na nás.
To je ten problém. Je to na nás.
Trochu jsme se tu projeli.
-Já ne. -Až bude sledovat ty druhé,
nebude vědět, co dělat v zatáčkách.
-Zatočí moc brzy... -Co udělá to auto?
Vaše auta jsou v pořádku.
-Tedy, většina... Vaše auta. -Ne, jeho je... Jo.
Podíval se na prostřední pedál a pomyslel si: „To nepotřebuju.“
Stále nepřesvědčení, že je to dobrý nápad,
jsme se seřadili na startu.
Je to druhá pitomost, co děláme na této cestě.
Jak velká zima asi je při 130 kilometrech za hodinu na lyžích?
Nepředstavitelná.
Zbyde tam nějaké teplo z mého výfuku, aby ho zahřálo?
Ano, ale ne že skončíš s uzenou slaninou na provázku.
Jdeme na to.
V zrcátku mám chlapa,
co se mnou drží krok. To je děsivé.
Kam to jede?
Odříznu Hammonda.
To určitě.
Pardon.
Jedu 100, a on tam pořád je.
Je to děsivé. Radši bych jel znovu do toho tunelu.
Právě jsme dosáhli 130 km/h.
Hrozně chci Jeremyho dohnat,
ale nechci při tom nikoho zabít.
Hammond mě dohání.
Chce, abych jel rychleji. Je to magor.
Zajel jsem si.
Ne!
Jsem ve vedení.
To je chyba.
Sakra. Ztratil jsem ho.
Dobře, poslední kolo.
Trocha kličkování.
No tak!
Mapování je dobré, ale kubíky neporazí.
A těch já mám spoustu.
-No tak! -Síla V8 je mocná.
Ano!
Dostal jsem ho. Je... Zapomněl jsem ho zkontrolovat. Je tam.
Kde je?
Díky Bohu!
Když jsme se vřele rozloučili s těmito pošetilými muži...
-Chlapi! -Děkujeme.
Jo, bylo mi potěšením.
-Nevím, jak se řekne švédsky „děkuju“. -Děsivý zážitek.
Skvělá podívaná, neuvěřitelná kuráž.
...pokračovali jsme dál.
A o hodinu později
mi něco došlo.
Tohle je poprvé od startu,
co si vážně připadám, že jsem v divočině.
Tady prostě nikde není ani stopy po existenci člověka.
Není tu žádné město ani vesnice,
žádný... hotel?
Chlapi, zbožňuju tu divočinu, ale kde budeme dneska spát?
Taky si říkám.
Je hezké cítit, že jsme konečně tady,
ale nejsou tu hotely.
Taky se začíná dost stmívat.
Tak si zapni světlo.
Říkám „světlo“.
Mám ho zapnuté.
Chtěl bys vidět moje světla, Jamesi?
Řeknu ne, ale... Vidíš. Dobrá práce.
Jeli jsme hodiny, a pořád nikde nebyly známky života.
Venku je -6,5 stupně.
Vážně, co budeme dělat?
No tak.
Nakonec jsme dojeli k lesu
a v záři mých světlometů jsme uviděli obrysy budovy.
-Zajímalo by mě, co to je? -No, já nevím.
To je chata na přežití.
Pro případ, že uvízneš v divočině.
Přijdeš a obsloužíš se. Je tu všechno potřebné.
-Jako chata Laponců. -Hromada dřeva.
Maso!
-Bude to všechno zmrzlé. -Maso bude v pořádku.
-Můžeme rozdělat oheň. -Musíme ho rozdělat.
-Podrž to. -Pořád meleš o svých žebrech?
Podívejte na to.
-Sakra. -Ty poleno.
Spadlo ti to na zem?
Ale to nevadí.
Jo!
Masitá pochoutka.
-Zatraceně, to je báječné. Jo. -Že?
Zažili jsme dobrodružství v divočině.
To je pravda. Žijeme divokým stylem.
Možná jíme Rudolfa. Kdo byli ti další?
Donner a Blitzen. Kdo byli ostatní sobi?
Prďoch, Šourek a Rejnok.
Steve. Robert.
Rudolf?
-Jo. -Doner a Kebab.
-Alimenty. -Tak se žádný nejmenoval.
Bob.
ABISKO SÁMI centrum pro návštěvníky
Chlapi.
Co to sakra je?
„Tato drnová chýše je středem tábora.
„Byla vždy...“ Spali jsme v muzejním exponátu.
Je tu obchod se suvenýry.
SÁMSKÁ ŘEMESLA
-Ježíši. A mají tu malé... -Jsou tu ochočení...
Hladí si tu soby.
-Nevědí... -Ne, nevědí.
-...že jsme tam byli celou noc. -Jsem tu bez kalhot!
Můžu navrhnout, aby sis je oblékl?
-Jo. -A sbalte nás.
Protože já se proplížím k autům.
Pěkná prohlídka obydlí.
-Jo! -Viď?
Bylo to zajímavé, Hammonde.
-Je to pěkné. -Stojí to za těch 10, 15 minut času,
-že? -Znovu...
Mysleli jsme, že jsme v divočině...
Hammonde!
To musí být nějaký podivný povětrnostní jev.
Jako sloup mrazu, ale... Mohl zasáhnout kohokoli z nás,
ale zasáhl tebe.
Když tě zasáhne ten proud ledu,
-náhodně... Ale je to... -Udělals to ty.
Protože jsem ti dal klíče do ledu, tys mi tam dal celé auto...
Jak jsi to udělal?
Pomalu a s úsměvem.
Promiň.
Ale je to hezké, ne? Podívej!
Nemůžu v něm jet.
-Zatím. -Je to skvělý efekt.
Ale do června...
Pomůžeš mi z toho ten led dostat.
Jo...
A taky ne.
Co myslíš, že Jeremy udělá, aby vyřešil ten malý hlavolam?
Jak dlouho myslíš, že bude trvat,
než řekne: „Zapálím ho!“
Půl minuty?
Ano!
Tohle je dobrý.
Brýtro.
To bude trvat věčně.
Přehnal jsem to.
Stačilo by, kdyby jen hodně mluvil, neboť všechen ten horký vzduch by nakonec
ten led rozpustil, ne?
Tradiční sámský oheň.
S Hammondem jsme jeli dál na východ přes pustou krajinu
a já se nemohl přestat divit, jak mohlo Evo vstát z mrtvých.
Vezměte si, co se stalo s předkem.
Přední rameno se úplně ohnulo.
Ale jsme tady.
Teplota je úplně stabilní.
Řízení, naprosto stabilní.
Nevěřil bych tomu.
Kdybychom byli ve starých černobílých zprávách,
popsali by ho jako „svižného chlapíka“.
Ale je mnohem víc. Je to neuvěřitelné.
Brzy jsme se s Richardem blížili k hornickému městu Kiruna.
Moc o něm nevím. Jen to,
že v něm je největší železný důl na světě.
Což naznačuje, že není... hezké?
Nečekám žádnou romantiku.
Ne. Souhlasím.
Ale železná ruda je velmi důležitá
a švédské železo bylo významným prvkem
v úspěchu britské průmyslové revoluce.
Přednáška z historie.
Jakmile Darbyovi přišli na to, jak tavit železo koksem
namísto dřevěného uhlí, měli jsme vystaráno.
Ve skutečnosti je to složitější, ale zjednodušil jsem to.
A stejně toho bylo až dost.
Nakonec jsme dorazili do města.
To musí být ten důl.
Jedno je dobré.
Protože je to praktické město,
můžeme se zásobit vším, co budeme potřebovat na cestu
divočinou.
Mezitím jsem na Ledové stanici Zebra
dosahoval určitého pokroku.
Oheň byl úplně k ničemu.
Jen kladivo funguje.
Pohyb!
Moje matka by se podívala na tu díru a řekla by:
„Ano, je vidět, můžeme jet do školy, Jeremy!“
Ano.
A jedeme.
V Kiruně jsme našli nejmužnější obchod na světě.
-Jasně, tohle... -Počkej.
Ne!
Tak se pozná důlní město.
„Co doluješ?“ „Železnou rudu!“
-To musí... -Dám dohromady své auto.
Zmenšili jsme se, nebo jsou tady všichni větší než my?
-Nevím. -Jo?
Nemám brýle.
-Je to sekera. -Jo.
Počkat, tohle jsou pásy.
Jsou na vyproštění, což se bude v divočině hodit.
Jsou tu pásy, navijáky a tak.
Popruh s ráčnou.
A jsme připraveni.
Když jsme dokončili nákup pro přežití,
vydali jsme se na zasloužené jídlo.
Většinou si nezvu malíře, ale někdy...
Nazdar.
Zvládl jsi to!
Co...
-Dáš si pizzu? -Ano.
-Dostal jsi ten led z auta? -Jo... Většinu.
Vsadím se, že to byla legrace. Byla to výzva.
Cos použil?
Plamenomet.
-Oheň jsme čekali. -Majzlík.
Nech si chutnat.
Uzavřeme příměří s těmi hloupými ledovými vtípky?
-Ne. -Dobře.
Můžeš si vzít malý kousek.
-Nedávej mu nic. -Malý kousek.
-Viděli jste to? -Co?
To je mobilní dům.
Řeknu vám přesně, co to je.
Železný důl, kterého jste si možná všimli cestou sem.
Těžké ho přehlédnout.
Ložisko zasahuje pod město.
Ta těžba.
A domy se začínají...
-Mizí? -Ne, padají do té díry.
-Takže celé město stěhují. -Celý dům na voze?
-Dům prostě přestěhují? -Doslova přestěhují dům.
Zvednou ho, dají ho na přívěs a odstěhují, kde se netěží.
-Vidíš. Tady. -Jo.
Tady je ložisko a město se propadá.
Ale něco mě napadlo.
-Co? -Pamatujete na ty boudy na lyžinách,
co jsme viděli u jezera? Včera?
Až pojedeme... Kam jedeme?
-...na východ odsud... -Jo?
...směrem na Finsko a do Finska,
bude tam větší divočina než tady.
Co kdybychom si pořídili domy
-a táhli je za sebou? -Cože?
-To je karavan. -Ne. Na lyžích.
Ale nemůžeme za sebou táhnout celý dům.
Nemyslím vilu se šesti ložnicemi.
-A co tedy? -Něco mezi
boudou pro psa a tímhle.
-Na lyžích? Jde o ty lyže. -Není to tak hrozné.
Jakýkoli dům chceš.
To je chytré. S tím a zásobami, co jsme koupili, budeme v pohodě.
-Byli jste nakupovat? -Jo, sehnali jsme super věci.
Bylo ujednáno, a tak jsme našli dílnu...
a druhý den odpoledne
byly domy hotové.
Představím ti...
svůj geniální design, Hammonde.
Jednoduchá postel. Kožešinová deka.
-Syntetická? -Jo.
Pak tu mám kamna na dřevo.
Světlo s parožím.
A venkovní světlo na verandě.
Je to dost velké, ne?
Není.
Proti tomu mému ano.
-To jo. -Jo.
Tradiční švédská chatka.
Je dokonalá v každém směru.
Tohle používají. Kompaktní bydlení.
Uprostřed se vaří.
Vzduch přichází zespodu, odchází komínem.
Celé to vyhřívá.
Sedačka se rozloží na postel.
-Mám tu světýlka... -Počkej.
Musíš spát skrčený?
Ne. Tohle přijde sem a sem.
Je z toho postel v režimu na spaní,
ale tohle je společenské, na zahřátí a vaření...
Pěkná světla.
Proč jsi ho neudělal čtvercový? Měl bys víc místa.
Protože tohle je tradiční tvar. Jeden takový mám doma.
-No ovšem. -Vážně. Je to super.
Můžeš v něm grilovat s přáteli a tak...
Tys ukradl autobusovou zastávku?
Říkal jsem si, že až budu v posteli,
můžu sledovat polární záři, aniž bych vylezl ven.
To mě mělo napadnout.
Připomíná mi to lidi, co chodí shánět jídlo.
Šel jsi shánět potravu.
A místo hub ses vrátil s autobusovou zastávkou.
Je to chytré. Jen nechci vyhlédnout z okna
a vidět tě...
-dělat mužské věci. -Nebudu parkovat u tebe.
Odhalení skončilo a byl čas vyrazit.
Jdeme na to.
Jede.
Už jedu!
Jedeme. Zatím.
A funguje to. Je to dokonalé.
Chlapi, asi jsem přimrzl k zemi.
S Richardem jsme ho tedy šli roztlačit.
Jste připravení?
-Co to děláš? -Tři, dva, jedna. Jeď!
-Ano. -Ano.
Jeď, Jamesi.
Díky.
Vyrážím.
Funguje to!
To ne!
Propána.
Panika.
Je těžké popsat nynější ovládání Audi.
Dalo by se popsat jako „horší“.
Na druhou stranu ale naše skvělé návrhy
vyřešily náš problém s ubytováním.
Teď jsme hladce mířili k finské hranici.
KIRUNA - FINSKO
Jsem jak správný nomád v zasněžené divočině.
Mám s sebou svůj dům.
Báječné.
Vesnice na kolech.
Zdravím, milí Švédové.
Navigace mě posílá doleva.
Ne!
Málem jsem svou chatku převrátil.
Smýká se to.
Opatrně.
Jeremy, jsi si tou odbočkou jistý?
Ano. Nejsem.
Abych byl upřímný, nejsem.
Protože moje navigace nepřizná, je totiž německá,
že vidí jen jednu nebo dvě družice.
Takže neví, kde je.
Díky vynikající síle Quattra
jsem byl brzy daleko před těmi dvoulitrovými chlapci.
Ale moje těžká chatka vysávala můj osmiválcový motor.
Bože, musím rychle natankovat.
Hele, pumpa.
Propána.
Do...
Sakra.
Naboural jsem do benzínky.
Sakra.
Dobré ráno.
V tu chvíli dorazil můj kolega.
Aha.
A laskavě se nabídl, že mi z té šlamastiky pomůže.
Mám si na to stoupnout?
Plnej doprava a zpátečku. To by mohlo jít.
Myslíš?
Vidíš?
-Ano? -Dobrý.
Ostře doprava.
Dobře.
A teď rovně.
Vidím, že jsem udělal chybu.
Sakra.
Do čeho jsem narazil?
Do všech těch kovových popelnic.
-Narazil jsem do kontejnerů? -Jo, do několika.
To ne!
-Podívej, co jsme provedli! -My?
To je vývěska.
Hodiny zobcové flétny. Plakát na dětské vystoupení.
Nevšimnou si toho.
-Všimnou. Je na zemi! -Je zatraceně těžká.
To nezvedneme.
To je všechno, co mají.
Sníh a vývěsku.
Vzhledem k situaci se mi zdálo neurvalé stěžovat si na mé vlastní škody.
Budeš tam mít průvan.
A tak když dorazil pan Hlemýžď, opustili jsme místo činu
a snažili se poutat co nejmenší pozornost.
Chlapi, jedeme opačným směrem. Stůjte.
Proč jsi mi to neřekl, než jsem vyjel?
Ne.
To jsem přestřelil.
Máme tu tancovačku?
Na silnici byl jen lehký provoz.
Tak jsme po pár kilometrech začali blbnout.
Ty mě předjíždíš, maniaku?
Nový vynález. Závody s chatkami na lyžích.
Panebože.
To byla asi chyba.
Naštval jsem ji!
Sněhová hradba!
To ne, předjíždí mě zastávka.
I zastávka Jamese Maye...
Předjedu ho.
Propána.
To jsem trochu přehnal. Jo!
Nic vtipnějšího jsem v autě
už dlouho nedělal.
Jen doufám, že to není ten druh legrace, co končí krví a soudním řízením...
-a prasklými tepnami. -Odbočte vlevo.
Odbočka vlevo. Nečekaná.
Sakra.
Do...
Je tu odbočka vlevo a měl jsem další nehodu.
Jsi kretén.
Nicméně podruhé během dvou hodin moji kolegové zorganizovali záchranu.
Když tenhle pás a ještě jeden natáhneme k tomu stromu...
Pozor.
Asi stačí trochu cuknout. Jo, to je ono.
-Výborně. -Hurá! Náš nápad fungoval!
Něco, co jsme udělali,
-zabralo. -Já nic neudělal.
-Byli jsme tu. -Byli jsme u toho.
Je to tady.
Mocná bouda je zase v pohybu!
O pár kilometrů dál nás moje starověká navigace
konečně dovedla k finské hranici.
Víte, že na druhé straně té zamrzlé řeky je Finsko.
-Je to mezinárodní hranice. -Ano.
Jak tedy lidé přecházejí mezi Švédskem a Finskem
v létě?
To je dobrá otázka, Jamesi.
Ta navigace se zbláznila.
No nic, jedeme.
Ahoj, Finsko!
To je lepší. Tohle je větší divočina.
Kdybychom se dostali do potíží, jsme daleko od všech a od všeho.
Ale to je v pořádku, protože máme své domky,
najdeme mýtinu v lese a utáboříme se.
V divočině.
Jak jsme stoupali, soumrak se stal tmou.
A pak přišla bouře.
Tohle je trochu nebezpečné.
Za prvé je tma, a za druhé je vánice.
Pořádná sněhová bouře.
Tohle...
není vůbec dobré.
Čelní sklo je zevnitř namrzlé.
Myslím, že budu muset...
To je beznadějné.
Myslím, že bychom měli zastavit. Takhle bychom neměli pokračovat.
Jdu dovnitř! Rozdělám oheň.
-Mám ti pomoct? -Rozhodně.
Vážně.
Panebože.
Do...
Možná jsem tam dal benzín.
Dík, žes mi to řekl.
Ježíši, je taková zima.
Naštěstí do rána
bouře pominula.
To je zima.
Propána.
Aha. Takže jsme...
tábořili na sjezdovce.
Na červené, zdá se.
Co to...
To máš za oledování mého auta.
Co...
Dobře.
-Co je? -Čas vstát.
Kde jsme?
To je zajímavé. Ukázalo se, že jsme na sjezdovce.
Co?
Já vím.
Ještě že jsme zastavili tady.
Já vím.
Hammond je už dole.
Co? Jak?
Na lyžích?
Jo, a se svou boudou.
Jeho bouda sjela dolů?
Jo, možná jsem jí trochu pomohl.
-Strčil jsem ji. -Tys jeho boudu strčil z kopce?
Pořád říkal, že chce jít lyžovat.
Kašli na něj, my máme větší problém. Musíme nějak odtáhnout
naše dolů a je to červená sjezdovka.
Velký problém jsem měl ve skutečnosti já,
protože můj domek byl zničený a potřeboval jsem se dostat nahoru k autu.
To znamenalo použít tu tahací věc pro lyžaře
a problém byl,
že neumím lyžovat.
Lyže.
Ne.
Další lyže.
Snowboardy.
Ne.
Počkat.
Ano.
Mezitím jsem se já nahoře
snažil připojit auto ke své zastávce.
Do háje!
Jo. Můj plán...
jak zabránit mým velmi dlouhým saním...
v otáčení,
je připevnit kabely k rohům tady, tam,
tam a tam,
aby zůstaly rovně.
Pardon.
Promiňte.
Pardon.
Tak jo. Pravá strana dolů... Zpátky.
Trochu doleva, trochu doprava. Srovnat.
Sakra.
Sakra!
Ježíši!
Ne!
Zbyl jsem jen já
a dvě boudy.
Proboha.
Tak jo.
Hammond.
-Hammonde, můžeš mi pomoct? -Ne!
Konečně jsem připojil svou boudu a mohl jsem vyrazit.
Tak jo.
Je všechno v pořádku? Kontrola trakce je vypnutá. Fajn.
Jeremy, jedeš dneska dolů?
Jedu. Je to složité, protože mám k autu připojenou boudu.
Světla, jo.
Popruhy drží. Sakra.
Kontrola trakce je vypnutá.
Jdeme na to.
Pojedu opatrně.
Jinak to nepůjde. Opatrně.
Drž to rovně, Jeremy.
Hoří ti bouda.
Jak jsem to udělal?
Ne, zastavit nemůžu.
Zrychlím.
Pokusím se to uhasit tak. Jako v Memphis Belle.
Pokusím se zastavit driftem.
Panebože!
Nejspíš za to může tvůj ohnivý výfuk.
Sakra.
Jakmile byl oheň uhašen,
zhodnotil jsem škody.
Prokrista. Spálené!
-Aspoň je teplo. -Popruhy fungovaly.
-Jo, ale... -Ne.
Počkej. Než začneš se svou negativitou...
Fajn.
Ty popruhy zabránily...
Celou cestu sem se točila.
Tohle to vyřešilo.
-Dobrý nápad. -Přesně.
Díky tomu přežila, a můžeš v ní strávit další noc.
To šlo dobře.
Všichni jsme teď byli bezdomovci.
A měli jsme další problém.
Na letiště to bylo jen 160 kilometrů,
ale stihnout to včas ve Finsku,
které má nejpřísnější rychlostní limity na světě,
bude složité.
Ale něco mě napadlo.
Poslyšte, zjistili jsme,
že Audi je jediné auto, které dokáže stáhnout boudu po červené sjezdovce.
A zapálit ji a zničit.
Ano, ale dokázalo to jako jediné. Tvoje to nedokázalo.
Testuju to auto důkladně
a May to Evo ze začátku vzal taky hodně zgruntu.
Tak do toho, Hammonde, ukaž nám, jak rychle jede Subaru.
Tady to dělat nebudu.
Proč ne?
Protože berou rychlostní limity hrozně vážně.
Nekontrolují jen to, jestli jsi zaplatil silniční daň,
ale i kolik vyděláváš,
a podle toho ti napaří pokutu.
Má pravdu. To dělají.
Je to pravda. Finský klobásový magnát dostal pokutu 116 000 liber
za to, že jel 80, kde měl jet 40.
Myslí to vážně.
No tak, Hammonde. Můžeš si to dovolit.
Šlápni na to a zjisti, jak rychle můžeš jet.
Kdepak. Ani já na to neskočím. Ne.
Kvůli omezení rychlosti jsem si dělal starosti, že zmeškáme let.
Ale pak jsem dostal nápad.
Nemůžeme jet rychle po silnici, ale můžeme jet rychle po jezeře,
které se táhne daleko směrem k letišti.
Jdeme na to.
Rychlost a výkon.
Vidíte? Tady žádné limity nejsou.
Ten vůl!
Odřízl mě jako maniak a chuligán!
Mě nedostaneš!
Zkuste jet sem, je to tu rovné...
A sakra!
James se propadl, lidi. Propadl se.
Nehýbej se.
Do prdele.
Dostaneš se ven?
Sedíš na dně?
Je pod ním led?
Možná je na kameni.
Jamesi, tvůj přední spoiler
je zaklíněný do, zdá se, zatím neporušeného ledu.
Sedí na kameni nebo ledu.
...žebra.
Jsi skoro venku. Vylez na kufr.
Myslíš, že auto sedí na ledu?
Ne, myslím, že je v ledu jen zaklíněné.
Když se potopí, budu pro ně plavat, ale musíme to auto zachránit.
Vymyslete, jak ho vytáhnout.
Vytáhněte ho a já půjdu s ním.
Zkusil... Můžete mě zapřáhnout.
Ale nemůžeme se k tobě přiblížit.
-Já blíž nepojedu... -Já taky ne, ale...
Nejezděte blíž...
Nepojedeme. Takže tažné lano je mimo.
Ale mám nářadí.
Projdeme si, co máme. Jo. Podíváme se na nářadí.
Kámo, viděl jsem video... Nesměj se.
Víš, že rád sleduji vyprošťování,
-off-roading a tak. -Ano.
Viděl jsem je vyprošťovat z ledu.
Je na to technika.
Použiješ strom jako naviják.
Nikam nechoď, Jamesi. Hned se vrátíme.
To ne, chtěl jsem jít na kafe.
Tohle je záchranná mise.
Myslím, že by mohlo ještě jezdit.
Jestli to nezaplavilo motor.
Ale musíme ho dostat ven. Je to... Proboha.
Nevěřím, že je na odpis.
Přežije všechno.
Tak jaký je plán?
Plán má on. Já mu popravdě nerozumím.
Viděl jsem to na internetu.
Jsem skrz.
-Můžu? -Jo.
Tak. Máš most, abys mohl utéct.
Kdy nám poděkuješ?
Ještě nejsem venku.
Můžeme vytáhnout to auto a jeho tam nechat?
-To bude dobré. -Dobře, Mayi.
Udělej pořádný uzel a přivaž to k tažnému zařízení.
Jo, dobře.
-Už to je. -Jo?
-To je celé, Hammonde? -Jo.
Je to postavené.
Je to jen kláda v díře?
Jo.
-Přivázaná k další kládě? -Jo.
A myslíš, že to bude stačit na vytažení auta těžkého tunu a půl...
Jo.
-Kláda uprostřed se točí. -To má.
-Vážně? -To je naviják.
Kláda uprostřed se otáčí a navíjí lano.
-Hammonde, víš ty co? -Funguje to.
Funguje to.
Jsem vážně ohromený.
Protože to... Hele. Musíme ho dostat pryč.
Můžeš dát tu kládu mezi tamto a sedadlo řidiče,
abych mohl přelézt přes dveře na pevninu?
Je zachráněn.
-Dobře. -Díky.
Myslíš, že se potopil motor?
To si nemyslím.
Musíme se pokusit udržet motor...
nad vodou.
-Jdeme na to. -Musíme se do toho pustit.
Začali jsme navíjet
a modlili se, aby to, co drželo auto, podrželo motor nad vodou.
Jaká je pevnost lana?
Já nevím. Je to jen lano.
Sakra. Je ve vodě.
Předek se potopil.
Dobře.
-Sjelo z okraje? -Jo.
Musíme si pospíšit, protože motor je ve vodě.
Dobře.
-Hýbe se. Podívejte! -No jo!
Když byl zadek auta dostatečně daleko,
byl čas na další část mého plánu.
Takhle?
-Hammonde? -Jo, správně.
Jeremy, jsi připravený?
Moment.
-Auto se hýbe. -Je to napnuté.
Hýbe se.
Brzdová světla! Proč se rozsvítila brzdová světla?
Sepnul se proud.
-Dobře, Jamesi. -Jo.
Motor je venku.
Největší problém je,
že visí na rámu.
Ale když bylo venku z díry,
mohl jsem se přiblížit a použít svůj osmiválec.
Stůj.
Je to. Můžeš.
Ještě jednou.
-To stačí. -Je venku!
To je autíčko.
Vytáhlo Evo a zachránilo mu život. Ty krásko!
Ale bylo vážně zachráněné?
Sakra.
-Podívej na ten přední reflektor. -Proboha.
Jamesi, čeká tě očividně
-hodně práce. -Jo.
Hammonde, my musíme chytit letadlo domů.
Ano. Tým je na prvním místě.
Tým je na prvním místě. Což jsme byli.
Za to vám děkuju.
V něčem tě uvidíme.
Ve Volvu.
Tentokrát to spravit nemůže.
Je to drsné auto a mám ho moc rád, ale teď je myslím po něm.
Nikdo to letadlo nestíháme!
Pospěšme si
Jezero přešlo v rychlou lesní cestu,
což bylo skvělé prostředí na shrnutí našich aut.
Kdybych je měl přirovnat ke psům a myslím, že můžu,
Evo je záchranný pes, který byl hrozně týraný
nezodpovědným majitelem, a za to ho milujete.
Pak je tu Subaru, které je
roztomilý, ale docela otravný teriér.
A pak tu máme Audi Quattro, které je jako labrador.
Skvělé ve všem.
Quattro není jen k Vánocům.
Quattro je na celý život.
Neříkám, že Subaru dokáže všechno,
přizpůsobit se kapitánovi průmyslu i barovému rváči ve vás.
To ne. Musíte se mu přizpůsobit a o to právě jde.
Nejmírnější vikář by mohl opustit kazatelnu
s laskavými slovy ke svým ovečkám, skočit do Subaru Impreza
a jet takhle.
Protože to dokáže.
Pak jsme vyrazili chytit letadlo.
To je plot kolem letiště.
Někde tam je naše letadlo.
A teď jsme ve Where Eagles Dare.
Propána, stroj!
To je příjezd.
To musí být ono.
Luxusní letadlo.
-Jo. Hezká cílová čára. -Že?
Vlastně jsme se sem dostali rychleji, než jsme čekali,
což znamenalo, že jsme měli trochu času,
zatímco jsme čekali na Jamese.
Během cesty jsem si říkal,
že když je tvoje auto navržené na závody,
bude vždycky dobré.
Jak bys to mohl vědět?
To ale přece nebylo navržené na závody.
Podíval ses za posledních 40 minut do zpětného zrcátka?
Ano. Bylo v něm obrovské Audi. Ale žádný závoďák.
Tvůj problém je, že nejsi příliš všímavý.
Co?
-Tos udělal ty? -Ano.
-Dveře taky? -Ano.
-To sakra ne. -I čelní sklo.
No tak!
-Myslel jsem, že vypadám dobře. -Taky že jo.
Bylo to dobré. „Je tu fanoušek Martina Clunese.“
Nebo Martina Bashira.
Když bylo vše odhaleno,
čekali jsme, v čem přijede James.
A o chvíli později...
Je to on? A pokud ano...
V čem jede?
Je to Mitsubishi?
Nebo je to...
Volvo?
Je to to Volvo?
Bylo to to Volvo.
A já v něm nebyl.
No... Panebože!
Ano! To je auto!
To je neuvěřitelné!
Jak je to sakra možné?
Je těžce raněné, ale je tady.
Když jsme tuto cestu začínali, obávali jsme se, že bude nerdovská.
Ale nebyla.
A upřímně doufáme, že jste všichni shledali
tyto závodní titány tak úžasnými jako my.
Ty krásko!
Jsou to auta, která snesla všechny naše výmysly
a nikdy neztratila svou grácii.
Ale není pochyb
o skutečném hrdinovi tohoto dobrodružství.
Evo nezemřelo jednou, ale dvakrát.
To není možné.
Pokaždé vstalo z mrtvých...
a sloužilo dál.
Proto je Evo a jeho společníci na cestách
přesně typ auta, kterým je takovýto pořad
poctěn vzdát úctu.
Zdravím.
Zem Jeremymu, Richardovi, Jamesovi.
Proč jedou tam?
Vzdalují se. Ztrácím je.
Jen popojíždí.
Co to...
Tím nemají letět. Je to jen rekvizita.
Neměli vzlétnout.
Měli nasednout do tamtoho.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková
Kreativní dohled Miroslav Kokinda