Ahoj! Ahoj!
To je ale překvapení!
Děkujeme. Děkujeme mnohokrát.
Děkuji moc.
- Děkuji. - Díky.
Děkuji mnohokrát.
Vítejte. A v tomto díle uvidíte:
Abbie bokem na ledu v 911 Turbo...
...Richard bude řídit krásný Lotus 25 Jima Clarka...
...a já skoro upadnu.
Tohle...
-Napínavě vypadající pořad. -Správně.
To všechno přijde. Nyní ale...
Vydrž chvilku. Znamená to, že Howard a Adrian nepřijdou?
Ne. Nemáme čas.
Ve skutečnosti začínáme s Francouzi.
Ehm... sportovní vůz často nevyrábějí,
ale když to udělají, doslova nikdo ho nekoupí.
Měli jsme tu Venturi Atlantique,
a pak tu byla Matra Murena,
a pak tu byla Simca Sport.
A všechny spadly z gauče zapomnění.
Jo, jo, ale schválně zapomínáš zmínit
nejlepšího z francouzských výrobců sportovních automobilů.
Je to jako říci nejlepší ze vzduchem přenositelných morových ran.
-Ne. -Nejlepší z...
Ne, není. Existuje jeden francouzský výrobce,
který je trvale dobrý ve výrobě sportovních vozů,
a udělali nový model, a já ho otestoval.
Jmenuje se A110,
a vyrábí ho Alpine,
francouzská firma vyrábějící sportovní vozy,
která v minulosti vždy uhodila hřebíček na hlavičku.
Například původní model A110
vyhrál v roce 1973 mistrovství světa v rallye.
A to auto dalo tomu novému
nejen jméno, ale i jeho vzhled.
Takže tu máme
malé, čiré ne-nesmyslné sportovní auto
zaměřené přímo proti Porsche Caymanu a Audi TT.
A u toho bohužel začínají problémy.
Víte, tato první verze Alpine stojí 51 000 liber (1,7 mil. Kč).
51 000 liber.
Za 1000 liber navíc (33 000 Kč) můžete mít TT RS.
To je to, které Clarkson řídil v předchozí sérii.
A je silnější a rychlejší.
A Porsche Cayman, které koupíte za 51 000 liber
je také silnější a je to Porsche.
Zatímco tohle je Alpine.
Což je něco, co budete muset v hospodě vysvětlovat.
Dokonce i motor zní trošku trapně.
Nemyslím tím hluk, který dělá,
Myslím tím, když se někdo zeptá: "Co to tedy má za motor pane?"
Protože odpověď zní: "Čtyřválcové 1,8-litrové turbo, chlapče!"
Za cenu přes 50 000 liber. Tedy to je celé?
Také si nejsem jistý tím vzhledem.
Původní verze ze šedesátých let byla mistrovským dílem.
Pro mě však tento moderní restart nefunguje.
Myslím, že problém je, že u moderních automobilů
existují pravidla o tom, jak vysoko jsou světla nad zemí,
jak poddajná je kapota, když srazíte chodce.
A jakmile šroubujete moderní legislativu na design z 60. let,
skončíte s jakýmsi trapným holdem.
Takže máme tu něco dobrého?
No, naštěstí ano.
Pro začátek, přestože Alpine vlastní Renault,
tento vůz není jenom ostrým Méganem oblečeným do svátečního obleku.
A110 je ve skutečnosti sportovním vozem s motorem uprostřed
navrženým od nuly, na čistém papíru.
Karoserie a šasi jsou celé z hliníku.
A důvod je jednoduchý - jeho lehkost.
A z tohoto výchozího bodu, inženýři firmy Alpine
promysleli celý zbytek auta
a oholili každý gram navíc, který dokázali najít.
Například sedadla váží polovinu těch,
které najdete v jakémkoliv ostrém Renaultu.
Ruční brzda je zabudována do hlavních třmenů,
než aby byla samostatná, což ušetřilo dalších 2,5 kg.
Dokonce i stereofonní systém je na zakázku, lehký design.
A pak je tu kufr vepředu,
který je hluboký tak akorát na kufřík, jako je tento.
Ale teď o tom přemýšlím, vložení kufru by jen přidalo váhu.
Takže si tam věci na přespání dám přímo.
Jedinou nevýhodou je, že ráno
budu muset pro čisté kalhoty vyjít ven.
Takže díky fanatickému režimu stravování firmy Alpine
je toto auto o 300 kg lehčí, než Cayman nebo Audi TT.
A to má hluboký účinek.
Najednou na tom moc nezáleží,
že máte jen 1,8 litrů a 248 koní.
Tato věc absolutně zacvakne.
Z nuly na 100 za 4,5 s.
Maximální rychlost omezená na 248 km/h.
A pak, když dojedete do zatáčky...
...zjistíte, jak je agilní.
Je to jako řídit peří.
Je to jako karikatura. Mělo by mít ty bubliny, které by říkaly...
Síla! Bum!
Bam!
Přestože je A110 postavena na minimalistických principech,
nikdy nemáte pocit, že jste v nějakém mizerném,
spartanském autě na okruh.
Má klimatizaci a navigaci,
připojení telefonu -
všechny moderní věci, které chcete.
Jeho lehkost a malá velikost
stéká jako vodopád čiré radosti.
Nižší hmotnost znamená, že nepotřebujete tak velké pneumatiky,
nepotřebujete tolik přilnavosti.
Což dává vozu vyšší prožitek.
Nízká hmotnost znamená, že používáte méně paliva, máte nižší emise.
Je to celé plus plus plus.
Je to vlastně nejinteligentnější auto, které jsem za poslední roky řídil.
A za to ho mám rád. Miluji ho.
Díky.
Ehm...
Takže... Takže i přes běžný motor,
vzhled, o kterém pochybuješ,
a vysokou cenu, se ti líbilo?
Líbilo. Moc, jo.
-Ano, ale koupil bys ho? -Koupil jsem ho.
-Ty sis jedno koupil? -Koupil.
A vlastně si ho koupil i Gordon Murray.
Přinesl jsem jeho fotku. On.
Navrhl McLaren F1, takže se vyzná.
Jo, takže je to sportovní vůz pro starce v ošklivých košilích.
-Tak to je dobré vědět. -Zjevně.
Ale teď uvidíme, jak rychle zajede Eboladrom, můžeme?
A vyrazila.
Rázný start a vyprsknutí z výfuku při řazení nahoru.
Okamžitě vjíždí na Nerovinku.
A vlastně se neplouží.
Možná měl James pravdu o výhodách...
čehokoliv, o čem mluvil.
Kvílí poslední zatáčkou na konci Nerovinky.
Podřazuje do "Zde může být vaše jméno".
Spěchá nabrat rychlost.
Mučí pneumatiky, ale vypadá to celkem obratně.
Nyní, cval zpět Nerovinkou, nabírá rychlost.
Uprostřed ťuknutí na brzdy.
Teď o dost tvrději na brzy,
cvrnká dolů se sedmistupňovou převodovkou na úsek u Domku staré dámy.
Nedotáčivost?
Ne, nic hrozného na vůz s motorem uprostřed
bez zatíženého nosu.
Vlastně se mi ten design spíš líbí
a mám pravdu.
Už zbývá jen Pole ovcí.
A máme to.
A ano, je to bujný drift do cíle,
a je v cíli.
Výborně.
Velmi dobře. Dobrá jízda, na papíře.
Dobře.
Dobrá, podívejme se, kam přijde na naší tabuli.
Bude v první desítce?
A jéje, ne, není.
Promiň Mayi, je to tristní
na vůz s motorem uprostřed. To je.
Nejde o věci, jako jsou časy na kolo. Už jsem to říkal.
Ten, kdo je první, bude poslední,
a poslední bude první.
-Ano, ale je patnáctý. -To je, jo.
-Je to tak. -No a?
Je to Romain Grosjean mezi auty.
-Romain kdo? -Grosjean.
-Kdo je to? -Je to francouzský závodní jezdec.
15. nejlepší jezdec Formule 1 na světě.
-Líbil by se ti. -Už se mi líbí.
Dobře. Dobře, tak to bychom měli.
Je čas pokročit dál, protože přišla chvíle
utrhnout jablko rozhovoru,
ze sadu styku,
který je v Upovídané ulici.
- To se mi líbí. - Říkal jsem si to.
- Hodně se mi to líbí. - Vypadá to jako ve vaší ulici.
Hodně lidí si v dnešní době kupuje stará auta
a my si myslíme, že víme proč.
Ano, protože na starý Jaguar E-Type, nebo Alfu Spider,
je mnohem hezčí pohled než na většinu moderních aut -
a neztratí na ceně.
Vlastně vám ještě peníze vydělají.
Problém ale je, že když si do vašeho starého auta sednete,
zjistíte, že je to křáp.
James má naprostou pravdu,
protože zapomínáme, jak strašná stará auta byla, opravdu.
Chci říct, pokud jedete víc jak 65 km/h,
tak vám začnou stěrače odstávat od předního okna
- Ano. - A světla jsou jak svíčky v zavařovacích sklenicích.
- Odmlžování nefunguje. - Ne, nefunguje.
- Topení nefunguje. - Ne.
Všechno ostatní se třese, brzdy nefungují.
- Přesně. - Stará auta byla...
Mluvím z vlastní zkušenosti. Mám 40 let staré Ferrari 308.
Kromě všech zmíněných věcí
je přímo katastroficky pomalé. Tomu byste nevěřili.
Odlepil jsem se z křižovatky a lidé za mnou troubili, protože si mysleli...
- "To je Ferrari, to vystřelí... Jejda." - Ano.
Troubili? A neděje se to ve všech autech, která řídíš?
- Ne, ne, ne.... - "Uhni z cesty!"
Skoro ve všech autech.
- Je neuvěřitelné, jak hrozné to auto je. - Velmi pomalé.
A to je přesně to, co se snažíme říct.
Objevily se spousty firem, které vezmou staré auto -
a jemně ho zmodernizují.
Mám tu pár příkladů.
Tohle je Singer Porsche,
které mě samozřejmě nezajímá.
Tyhle ty dva ano, ale mně je úplně ukradené.
Pak tu máme Eagle, er...E-Type Speedster,
jedno z nejkrásnějších aut, která jsem kdy viděl.
Jedná se o skutečný E-Type, a nádherně se řídí. Úplný miláček.
Jedna firma v Německu se také věnuje mírným úpravám starých aut.
Pamatujete si starý Mercedes Pagoda SL?
- Ó, ano. - Dávají do něj motor od AMG
Cože, oni do toho montují moderní AMG motor?
Chceš se na ten motor podívat?
- Moment. - Ano, to je on, koukněte!
- To je ale auto! - Vidím, že se ti líbí.
- Líbí se mi moc. - Mám tu něco, co se ti bude líbit ještě víc.
- Vážně? - Mm-hm.
Ó, můj Bože.
To je starý Dodge Charger z roku 1968.
- Tys jeden vlastnil. - Ano.
Někdo do něj ale dal moderní motor Hellcat s výkonem 1000 koní.
Aaaaa...
- Chci říct... - Já...
Potřeboval bych chvilku o samotě....
- .. s tou fotkou. - To je prostě...
Myslím si, že tohle je velmi dobrý nápad.
Je to dobrý nápad, a velmi správná poznámka.
Všichni bychom rádi vlastnili Jensen Interceptor, je to tak?
Faktem ale je, že nepojede
a když už se rozjede, tak nezastaví, protože mu nebudou fungovat brzdy.
a všechny ty další poruchy okolo.
Ale tohle je Jensen Interceptor,
s moderními brzdami, moderním chlazením
a má motor z Corvetty.
Ano, má. Já jsem se přímo tímto autem projel – a je fantastické.
I když, tohle auto už vlastně není, protože ho někdo pověsil na plot v Goodwoodu.
- Zničil ho. - Ale předtím bylo úžasné.
Bylo to opravdu skvělé auto.
Jen bych rád vysvětlil ten vrzající zvuk v pozadí.
To není Jamesovo přemýšlení...
... je to vítr.
- Dneska je docela chladno - Ano, pěkně fouká.
A napadlo nás, že naše show bude pod stanem, protože jsme šílenci.
- A na kopci. - A na kopci.
A další problém se všemi těmi přestavěnými auty
že jsou drahá, příliš drahá.
Ten Mercedes Pagoda SL, je za 9 milionů.
Singer Porsche za 12
a E-Type Speedster je za 19 milionů Kč. - to je prostě šílené.
Problém je v tom, že firmy, které se těmto úpravám věnují,
ví, že si takové peníze účtovat mohou, protože jejich zákaznici
neustále přilétají ve svých helikoptérách
s ukrajinskými modelkami a hodinkami od Lewise Hamiltona.
A faktem je, že pokud se tímto způsobem oblékáte, chováte a předvádíte,
tak vás prostě oškubou, tak to chodí.
- Účtují podle toho. - Zákazníci si o to říkají.
Správně by jim měli zavolat a říct:
"Mohli byste mě prosím vyzvednout na nádraží?" To by bylo lepší.
Ne, na zastávce. "Vyzvedněte mě na zastávce,"
"přijel jsem se podívat na ta auta, co vyrábíte."
Právě mě něco napadlo. Představte si:
Původní Opel Manta A. Pamatujete si na něj?
- S kulatými koncovými světly? - Ano a s černou kapotou.
Ale s motorem s moderního Vauxhallu VXR
Takže už jen najít pár chlápků, kteří mi ten motor namontují,
objednám si to po telefonu a navštívím je autobusem, oblečený v závodnickém obleku.
A bude tě to stát tak 50 liber.
No, pravděpodobně jen 40, protože pětku budu potřebovat na autobus zpátky domů.
A teď....
Máme tu nový elektromobil
od firmy – a tomu nebudete věřit -
- Kalashnikova. - Opravdu?
Ano, lidé, kteří vyrábí AK-47 začnou s výrobou elektromobilů.
To zní velmi dobře.
Chcete vidět jeho fotku? Tady je...
- Jejda... - Jéje...
Nesmějte se, protože zezadu vypadá ještě hůř.
- Tady ho máte - Máš pravdu, je to horší.
Počítám, že v autě je celých 8 pohyblivých součástek
můžete ho ponořit do bažiny na 3 měsíce
a zadře se jen v případě, že ho řídí Richard Hammond
No jasně.
Říkají, že obsahuje revoluční technologie.
Opravdu?? Má centrální zamykání a nabíjení?
Důležitější je, zda se s ním dá střílet do vzduchu na svatbách
Pravděpodobně ano.
"Tak děti, ukažte, co jste vyrobily?"
Ale ten nápad řídit auto, které se jmenuje Kalashnikov...
- Zní skvěle. - Ano, opravdu dobře.
"Tak jaké auto aktuálně řídíš, Ríšo?"
- "Ááááále, je to Kalashnikov" - A máte to.
Problém je,
že určitě prodají hodně triček,
hrníčků a čepic se svým jménem,
ale pramálo samotných aut.
- Něco jako Ferrari? - Něco jako Ferrari, ano.
Mám tu příběh z novin Dorset Echo,
což jsou typické noviny v Dorsetu.
A...
Myslím, že vyhráli cenu za zbytečnou reportáž
protože referují o nehodě, která se odehrála
mezi motorkářem a tankem.
Jo, stalo se to nedaleko místní vojenské základny:
"Řidič motorky si zlomil ruku a nohu."
A teď přichází část, která je podle mě navíc:
"Řidič tanku zůstal nezraněn."
- Vážně?? - Ano?
Měl štěstí, že tak tak vyvázl, že?
Opravdu??
Řekl bych, že se vrátil na základnu a divil se: "Co že jsem trefil?"
"Vážně??"
Myslím, že tohle je moc dobrý rozhovor. Moc dobrý rozhovor.
Nedávno byl ohlášen nový typ závodů pro ženy.
Bude se jmenovat Série W. (Women - Ženy)
Ta základní myšlenka je dobrá -
ženy – závodnice se mohou utkávat mezi sebou.
Všechna auta budou stejná, jste vítány se zúčastnit
a vítězky budou soutěžit o ceny ve výši 32 milionu Kč.
A to je docela dobrá motivace.
Hodně se o tom diskutuje,
nebo možná bych měl říct, debatuje,
protože někteří lidé říkají, že mít šampionát jen pro ženy je sexismus.
Ale když se nad tím zamyslíte, už teď se hraje ženský fotbal, ragby,
hokej – vlastně téměř všechny olympijské sporty jsou rozdělené
mezi muže a ženy
takže nevidím důvod, proč by závody měly být výjimkou.
Všechny sporty ale rozdělené nejsou. Muži a ženy mezi sebou
soutěží v drezúře koní.
Ano, ale to není sport. Prostě není.
Prostě jen sedíte na koni, který se snaží vypadat afektovaně.
Dobrá, ale ano mohou...
Má pravdu.
Je to tak.
Vlastně máš pravdu.
Žádné rozdělení mezi muži a ženami
není v plachtění – soupeří mezi sebou.
A to také není sport. Jízda na lodi je práce.
Musíš tahat všechna ta lana...
-Pravda! -Je to manuální práce.
Je to manuální práce – není to sport.
To je pořádný rozdíl mezi tím a závody aut.
Proč? Proč si to myslíš?
Copak potřebuješ k řízení auta chlapáckou sílu?
Protože už i vozy Formule 1 mají v dnešní době posilovač řízení.
Jednou jsem se ale závodů zúčastnil.
Už si nevzpomínám, jakých a kde se konaly, ale měl jsem slick pneumatiky.
A po třech kolech mi svaly na krku... Vypadal jsem takhle.
Neměl jsem sílu zvednout hlavu,
musel jsem vjet do opačné zatáčky, abych se narovnal.
Například Martina Navrátilová nebo holky Williamsky,
proti těm byste nechtěli soutěžit v páce,
protože i ženy si mohou vybudovat svalovou hmotu a vyrovnat se mužům.
Takže říkáš, že v motorsportu by mělo platit rozdělení na ženy a muže?
Na tom, co si myslím, až zas tak nezáleží. Ale faktem je, že už je to 43 let,
co se závodů Formule 1 zúčastnila žena.
43 let. Myslím, že něco je špatně, že ty závody ženy nejezdí.
Myslím, že ta myšlenka už zapustila kořeny. Brzy se to stane.
Myslím, že příliš mnoho matek posazuje své dcery na poníky -
namísto do motokár.
To není úplně pravda.
Jsou holky, které na motokárách závodí, jako například naše Abbie,
ta jezdila v motokárách od mala.
Myslím, že nápad s ženskou závodní sérií
není o rozdělování, ale povzbuzování žen
aby závodily v autech - a to je dobrý nápad.
Ano, je to dobrý nápad, ale musí se začít co nejdřív -
takže holky, je čas, abyste seskočily ze svých poníků
a nasedly do motokár.
A z vlastní zkušenosti s koňmi vám mohu říct,
že když ráno vyjdete z domu,
nezjistíte, že vaše motokára sama od sebe přes noc chcípla.
Takže motokára je lepší než kůň.
Taky zjistíte, že jízda v motokárách je zábavnější, než na koni, to je prostě fakt.
Ano, ano. A taky přijdete na to,
že motokára nevystrčí svoji velkou, hloupou hlavu ze stáje nebude se na vás dívat
a nebude se vám snažit říct:
"Jasně, tvoje manželka je tady se mnou"
"Donesla mi snídani do postele,"
"v noci jsem se posral, ale teď mi vidlemi uklízí stáj."
"A taky mám trošku špinavý penis -"
"- ale o to se postará za chvíli."
Pak ze stáje vykoukne hlava vaší ženy
se slovy: "Nedívej se na toho koně tak, bude si myslet, že ho nemáš rád."
a vy odpovíte, "Já vím!"
A kdybych mluvil koňskou řečí, řekl bych mu: "Nesnáším tě"
"Nesnáším způsob, jakým mi kradeš moji ženu, moje peníze"
"a moji důstojnost."
A jednoho dne se budete bavit se svou ženou a ona vám řekne:
"Miláčku, potřebuju nový přívěs, abych mohla vozit svého koně"
"na úžasná místa, protože tato pole jsou příliš malá"
"na protažení jeho nádherných, svalnatých nohou."
A vy odpovíte: "OK, koupím ti přívěs."
A ona řekne: "Potřebuju speciální auto,"
"které by táhlo speciální přívěs s mým speciálním koněm."
Takže jí ho koupíte. A pak zase jednou přijde:
"Potřebuju náklaďák, velký náklaďák,"
"který bude vozit mého velkého úžasného koně po celé zemi,"
"náklaďák, ve kterém bude kuchyň a postel, ve které"
"budu moci spát blízko svému koni, mnohem blíž, než jsem k tobě"
A v tu chvíli vám klesne hlava, srdce pukne žalem,
protože budete vědět, že jste prohrál a ten kůň vyhrál.
To bylo dobré.
To je ...
-Tak trochu mimo téma. -Šlápli jsme na koňskou bombu.
Pokaždé když před Richardem řekneme slovo kůň, tak vybouchne.
A zase jsem to udělal.
Myslím, že pomalu ukončíme.... No, tohle nebyla Upovídaná ulice
To byla One Man Show Richarda Hammonda.
- Omlouvám se. - Půjdeme dál, OK?
Lamborghini představilo novou terénní čtyřkolku
Jmenuje se Urus – a abych zjistil, jestli za něco stojí
vyrazil jsem s Grand Tour do Švédska -
vyzbrojen několika otázkami.
Moje první velká otázka zní:
Pokud vyrobíte auto, které si poradí s takovýmto terénem,
může to ještě být pravé Lambo?
No, Urus zcela jistě vypadá
jako supersport se zvýšeným podvozkem.
Se šilhajícími světlomety
vypadá jako Lamborghini každým coulem.
Ale je tomu tak?
Před výrobou auta technici důkladně prošmejdili
sklad náhradních dílů ve Volkswagenu.
Například motor, což je čtyřlitrová V8, pochází z Porsche Panamera
Zadní náprava a vzduchové odpružení
je z Bentley Bentayga.
Podvozek, na kterém všechno sedí
a hodně z palubní desky, je z Audi SQ7.
Znamená to tedy, že to Lamborghini vlastně vůbec není?
Z 0 na 100 zrychlí za 3,6 vteřiny
Maximální rychlost je 305 km/h
Takže výkon má takový, jak bychom očekávali.
Pak jsou tu ale věci, které byste neočekávali.
Tohle je první Lamborghini s přeplňovaným motorem
a také první, které má automatickou převodovku.
Tato kombinace vytváří malou
a poněkud "ne-lamborghini-ovskou" prodlevu
mezi sešlápnutím pedálu a zrychlením auta.
A když zrychlí,
není v tom žádná řvoucí teatrálnost.
Jistě, z výfuku se ozývá praskání a bouchání,
ale vevnitř nic z toho neslyšíte,
tady je všechno ztlumené a uhlazené.
Možná proto jsou tu všechny nápisy latinsky
Tohle je Lamborghini pro vysloužilé profesory.
Umím si v tomhle autě představit papeže.
Takže je tiché, trošku váhavé,
má slušivé výfuky,
chytré jízdní asistenty
a největší karbonové brzdy ze všech aut, která mohou na silnici -
- takže je zároveň i bezpečné.
Nicméně, nedokážu se vyhnout faktu, že aktuálně řídím na sněhu a ledu auto,
které má 641 koní,
kteří divoce pobíhají pod kapotou.
Což znamená, že naopak není bezpečné ani náhodou.
Ó, dobrý Bože.
Soustřeď se!
Nervózní a strašidelné!
Cítím se jako bych měl na povel veškeré fyzikální zákony,
zatímco jsem zavřený v telefonní budce plné vos.
Už dost, nech mě na pokoji!
Vlním se tam a zpět!
Tohle auto se pohybuje přesně na hraně
kde končí nadšení a začíná naprosté zděšení.
A to je Lambo teritorium.
Sakra!
Takže Urus vypadá a jezdí jako Lamborghini.
Je také praktický – kufr je ohromný.
Uvnitř je místo pro 5 lidí s výškou 180 cm.
A příjemně se tu sedí.
To všechno je skvělé -
- ale funguje jako off-road?
Abych to zjistil, zkusím vyjet
na vrchol této sjezdovky.
Na autě jsou normální zimní pneumatiky bez hřebíků nebo hrotů
A já mám pohorky,
které se těžko dají považovat za jemné italské závodní boty.
Nejsem si jistý, že tohle dopadne dobře.
A je tu ještě větší problém,
protože auto nemá manuální uzávěr diferenciálu
ani převody do terénu.
Jediné, co můžete udělat, je nastartovat,
a přepnout jízdní mód na sníh.
Je... je to sníh?
Znamená "Neve" latinsky "Sníh"?
To by mohlo být. Uvidíme, jestli to bude fungovat.
Jdeme na to.
"Nesmím trefit lyžaře" Ó, už to jede....
Lamborghini za 5 milionů
se šplhá nahoru po sjezdovce.
Turbo pod kapotou může být trochu otravné na silnici, ale tady na svahu
mám díky němu nízký točivý moment, který potřebuji, abych se vyšplhal na kopec.
Mám tu dokonce i inklinometr,
stejný, jaký byl na starém Mitsubishi Shogun.
Tohle je docela působivé, auto právě zařadilo jedničku.
O-ho-ho-ho-ho!
Ahoj, rozpačitě vyhlížející lyžaři.
Nemohu uvěřit tomu, že auto, které váží 2,4 tuny,
na normálních pneumatikách, předvádí tohle,
Pojď, pojď, dokážeš to, pojď.
Pojď, pojď, pojď.
Tak moment....
Ano, teď už věřím, že je to auto,
které váží 2,4 tuny na normálních pneumatikách, protože uvízlo.
Ne.
Au.
Dobrá.
Takže zatím jsme zjistili:
ano, je to Lamborghini.
Je tak vzrušující, jak by Lamborghini být... mělo.
(hmm, to jsem udělal záměrně)
Je to dobrý off-road,
ale ne taky dobrý, jako Range Rover.
Což nás přivádí k poslední otázce:
Je s ním zábava?
Vzali jsme sněžný pluh
a vytvořili závodní okruh na zamrzlém jezeře.
Tohle je náš plán:
Pokusím se předjet
Porsche 911 Turbo s náhonem na všechna čtyři kola,
které bude řídit Abbie Eaton, naše Grand Tour řidička.
- Vidělas' tu trhlinu? - Té jsem si předtím nevšimla.
Koukni na to.
Ty máš těžší auto, že?
Hm, váží 2,4 tuny a já sám mám další půl tuny navíc.
Ty nemáš strach?
Nezapnula jsem si pásy, takže když se propadnu, tak můžu vyskočit.
- Vážně? - Ano.
Než závod začal,
zkusil jsem si zajet pár kol sám.
Ó, nebesa.
No tak, zatáčej.
Hups, trošku jsem vyjel z trati.
Můj Urus je trochu neklidný.
To je něco, co se většinou říká u lékaře.
Tak, jdeme na to.
Na druhou stranu a přidat!
Ó, ano.
Jako myška do zatáčky, jako lev ze zatáčky.
Tak se to prý říká ve Švédsku.
Vyrábím si vlastní mlhu.
Možná se na sjezdovce nevyšplhá tak vysoko jako Range Rover,
ale na tohle
je lepší.
Ale je tak dobré, aby předjelo Abbie a její Porsche?
Tady ji máme.
Zvonění a závod začal.
Teď uvidíme, kdo s koho,
na naší speciální trati.
Okolo špičky.
Dolů po tělese
směrem k zatáčce, které říkáme parabimbající.
Už jsem závodila "proti" hodně "čurynům", ale nikdy "na" něm.
Měl bych ji být schopen předjet, no tak.
Má řízení všech kol, stejně jako já.
Má lepší brzdy -
- ale já 641 koní!
Ó, ano.
Vzpomínáte, jak jsem říkal, že je Urus občas váhavý?
No, tak v Corsa módu není.
Je to blatník na blatník!
Teď jí to trošku ujelo, mám šanci?
No tak!
Ne, ne!
Blbost.
No tak, Jeremy.
Pojď!
Pojď! Máš na ni.
Pojď!
Kolo za kolem se velký těžký Urus,
drápal na záda 911 Turbo.
Ó, Bože. Skoro!
Né!
Nakonec jsem ale musel přiznat porážku.
Nedokážu tu 911 předjet - to už je jasná věc,
ale můžu s ní držet krok.
A to je na off-road
docela úctyhodný výkon.
Opravdu je.
Opravdu věřím, když Lamborghini tvrdí
že je tohle nejrychlejší off-road...
na světě.
- To byla docela zábava. - Vypadalo to tak. Hezky sis ten den užil.
- A jsem za to placený. - Je to tvoje práce.
Je to moje práce. Tohle je moje práce.
Ale moc dlouho nejrychlejším off-roadem na světě nezůstane,
protože jak Aston Martin, tak Ferrari
- ohlásili svoje SUV na tento rok. - Ano, ano.
To je jedno. Jde ale o to, můžeš vůbec před lidmi říct,
že máš Uruse?
Protože to zní jako jméno mimozemšťana ze Star Treku.
- Ano. - Ale je to skutečné Lamborghini?
Ano. Ale není.
To je skvělá spotřebitelská rada.
- Jsem rád, že... - Je to zcela jasná odpověď.
Chci říct, že poté, co jsem natočil ten film
- což byla docela zábava,
jsem přijel domů a přišel na to, že problém je v tom,
že by mohl být víc jako Aventador.
Bylo by lepší, kdyby byl šílenější.
Chceš říct, že jsi změnil názor?
- Ano. - No, výborně.
Takže předseda vlády Clarkson se vrátil z jednání a říká:
"Vyhlásil jsem válku, ale cestou domů v letadle
jsem o tom přemýšlel a už si nejsem úplně jistý."
- Změnil jsem názor." - Přesně tohle jsem udělal.
Dobře, takže protože jsme v tak dobrém rozpoložení,
chtěl bych se posunout dál,
ehm, krátkou lekcí z historie.
7. dubna 1968
se zabil závodník Formule 2
v Hockenheimu, v Německu.
Je smutné, že smrt řidiče nebyla překvapivým výskytem,
protože to bylo tehdy nebezpečí tohoto sportu,
byl jedním ze 127 závodních jezdců,
který jen ten rok za volantem zahynul.
Tentokrát však smrt vyvolala vlny šoku
skrz svět motoristického sportu,
protože právě přišel o muže, který byl nepochybně
nejlepším závodníkem své doby,
a mnozí tvrdí, že je nejlepším všech dob.
Jim Clark zemřel při nehodě
během závodu Formule 2 v Západním Německu.
Byl to strašný šok pro všechny.
Opravdu nás to všechny zasáhlo.
Pokud byl někdo, kdo neměl mít
smrtelnou nehodou, byl to Jim Clark.
Protože jezdil takovým způsobem,
že prostě nedělal chyby,
které dělali ostatní.
V Kalifornii moderátor rozhlasové stanice
oznamující zprávu o smrti Clarka
poprosil posluchače, aby zapnuli světla na znamení úcty...
a dálnice se rozsvítily.
Takový obrovský globální rozruch
by na Clarka moc neseděl,
protože tento plachý, skromný člověk,
syn skotského pastevce ovcí,
nikdy o svých dovednostech netroubil do světa.
Začal jsem jako amatér
bez nápadu nebo úmyslu být mistrem světa,
Ale, ehm... bylo to, byl jsem zvědavý zjistit,
ehm... jaké to je, řídit auto rychle,
jet na určitém okruhu, řídit určitý typ auta.
Když se zakousl do závodů sportovních vozů
v pozdních 50. letech,
Clarkovu rychlost a talent
zaznamenal šéf Lotusu Colin Chapman,
který s ním v roce 1960 podepsal smlouvu pro tým ve Formuli 1.
Clark brzy osvítil svět motorsportu.
Zvláště v tomto autě...
Lotusu 25.
Ve kterém, v roce 1963...
vyhrál své první mistrovství světa F1.
Ó, můj Bože!
Sedím tam, kde seděl Jim Clark!
Je to elektrizující!
Nebyla to silná auta.
Produkovala pouze 210 koní
z jeden a půl litrového motoru,
ale stejně zvládala 288 km/h.
Jo, hó!
Díky revolučnímu monokokovému šasi,
byla 25 tužší a lehčí, než jakýkoliv jiný vůz F1.
Což znamenalo, že nebyla jen rychlá na rovinkách,
ale byla také rychlejší v zatáčkách.
A v sezóně 1963,
ji Clark využil pro výhru rekordních sedmi Grand Prix z deseti.
Vítězem je Jim Clark.
Nikdo ho teď nemohl chytit.
Ale rok 1963 byl jen zahřátím na to, co mělo přijít.
Abychom získali pravdivý obraz Clarkova génia,
musíme se podívat na jiný rok.
1965.
Když dosáhl výšek, kterých žádný řidič nedosáhl předtím,
ani potom.
Moderní jezdec Formule 1 jede 21 závodů ročně
a často si stěžuje, že je jich příliš mnoho.
V roce 1965 Jim Clark závodil v 63 závodech.
Některé z těchto vozů vypadají podobně, ale jsou zcela odlišné.
V takovémto autě zajel mistrovství Formule 1.
Závodil v britském mistrovství Formule 2,
a ve francouzském mistrovství Formule 2 v tomto autě.
Závodil v sérii Tasman,
jakési australské Grand Prix pro protinožce, v tomto autě.
A pak je tu tento Lotus Cortina,
v němž se rozhodl závodit mezi cestovními automobily.
A pak, když to všechno nestačilo,
se rozhodl jít do série Indy 500.
První na řadě byla Tasman série v Austrálii a Asii.
Z 15 závodů,
vyhrál Clark 11 a získal korunu.
Pak se vrátil do Evropy na britské a francouzské mistrovství ve Formuli 2,
které obě vyhrál.
Jim Clark vedl od začátku.
Vítězem je Jim Clark.
A mezi závody F2,
skákal do svého Lotusu Cortina
a sbíral vítězství v cestovních vozech.
A, navrch toho všeho,
tu byla Amerika.
Indianapolis 500 byla nazvána největší podívanou v závodění.
Nejprestižnější americký závod
byla těžká výzva.
Závodění na oválu při vyšších průměrných rychlostech, než na které byl zvyklý
proti ostříleným veteránům Indy.
Závody Indy 500,
jezdil Clark ve speciálně vyvinutém Lotusu
produkujícím jen slabých 500 koní.
Nicméně, i když už měl
svůj světový titul Formule 1,
životopis Skota neprolomil ledy u nafoukaných úředníků Indy,
kteří přinutili zelenáče z druhé strany rybníka
absolvovat test začátečníků, než mohl závodit.
Když se blížil Indy víkend,
zelenáč z druhé strany rybníka
se kvalifikoval do přední řady.
A pak...
v samotném závodě...
Clark, proti nejlepším závodníkům na ovále v Americe,
vyhrál o něco málo přes dvě minuty.
Jim Clark, první Evropan, který v Indianapolisu vyhrál od roku 1916,
stanovil nový rekord 241,0976 km/h.
Takže čím to bylo, že byl Clark tak dobrý?
Čím to bylo, že byl schopen vyhrávat v jakémkoliv typu auta?
Jimmy byl naprosto přirozený řidič,
a dělal to bez přemýšlení. Cedric Selzer - týmový inženýr
Nevěděl, proč řídil Cedric Selzer - týmový inženýr
tímto stylem, jak to dělal.
V období, o kterém mluvíme,
jsme měli auta s jeden a půl litrovým motorem, 200 koní.
Kdybyste řídili příliš drsně, ztráceli byste rychlost,
a když jste trochu rychlosti ztratili,
bylo opravdu těžké ji zase získat.
A právě to Jimmy měl, schopnost udržet hybnost vozu.
Nemyslím, že kterýkoliv dnešní řidič
by mohl řídit auto tak rychle, jako Jimmy,
prostě proto, že byl velmi přesný.
Kromě jeho superschopnosti vycucnout z auta maximum,
měl Clark také další zásadní dovednost.
Mnoho velmi dobrých závodníků zemřelo v Lotusu,
protože Lotusy byly velmi křehké stroje.
Ale Jim Clark řídil tak jemně,
že nikdy moc nezatěžoval
části auta, které by to nemusely zvládnout.
V Barceloně, při zkušebních kolech... Dave Sims - mechanik Lotusu
přišel po deseti kolech. Jezdili jsme deset kol.
Řekl: "Něco vzadu vlevo."
"Něco... něco."
"Cítím cosi vlevo vzadu Není to.. není to v pořádku."
Hledali jsme všude, zkontrolovali jsme všechno.
Vše vypadalo v naprostém pořádku.
Ale on řekl: "Ne, něco je špatně."
Tu noc jsem rozebral levé zavěšení kola na prvočásti,
a hle, jedno ložisko z náboje
vykazovalo malé známky opotřebení.
Nechápu jak mohl kdokoliv něco takového cítit. Ale on to cítil.
Po závodě, když se rozložilo jeho auto,
a taky auto týmového kolegy,
dalo se vždycky poznat, jaké díly Billy Cowe - mechanik Lotusu
jsou z auta Jimmyho Billy Cowe - mechanik Lotusu
a jaké díly jsou z auta Billy Cowe - mechanik Lotusu
toho druhého řidiče.
Protože díly Jimmyho auta
byly více méně nedotčené.
Ale nemyslete si, že byl Clark takovým typem řidiče,
který může vyhrát pouze v dokonalém autě.
Například jeden rok ve Spa,
byl ve vedení, když se mu začala rozpadat převodovka.
Vzdal to? Né.
Místo toho prostě dojel závod do konce,
a to mluvíme o maximálce 260 km/h na mokru...
S jednou rukou na volantu,
a druhou na řadící páce, aby zůstala zařazená rychlost.
A přesto vyhrál.
O téměř 5 minut.
Jak pokračovala sezóna roku 1965,
Clark, který vyhrál obě mistrovství Formule 2,
Tasmánský pohár,
a 500 mil v Indianapolis,
čelil poslední výzvě.
Největší výzvě, titulu ve Formuli 1.
Na závody Formule 1 měl Clark řídit
upravenou verzi Lotusu 25 -
auta, které ho dovezlo
na post světového šampióna před dvěmi lety.
Ale ať byla 25ka úžasná jak byla,
neměnilo to nic na tom,
že v roce 1965 to bylo tři roky staré auto
s drobnými změnami.
Tak jak to mohl Jim zvládnout?
Při prvním závodě sezóny v Jižní Africe,
nastoupil proti takovým legendám, jako byl Jack Brabham, Graham Hill,
a úřadující držitel světového poháru John Surtees...
Clark vyhrál s rozdílem půl minuty,
a to měl vadný disk.
Další na řadě bylo Spa.
A potom francouzské Grand Prix:
Z nichž obě vyhrál.
Jeho Lotus má možná starý motor,
ale co se týká soupeřů,
všem jim prostě ujíždí.
Za volantem se Clark začínal stávat nedotknutelným.
Jimmy vyjížděl na začátku tréninků
a zajel velmi, velmi rychlé kolo.
Vrátil se a sedl si na zídku.
Víte, nemá smysl auto zbytečně opotřebovávat.
Čekal a koukal se, co dělají ostatní.
A pak jel a rozdrtil je.
Když nezískal pole position,
znamenalo to, že má problém s autem.
Další byl Silverstone.
A tady to vypadalo jako obvykle.
Clark vedl všem.
Nicméně, v posledních etapách,
mu začal klesat tlak oleje.
Hrozilo nebezpečí výbuchu kvůli přetížení v zatáčkách.
Zatímco Clark jede bez tlaku oleje,
Hill, zuřící za ním, pokořil rekord trati, když se ho snažil předjet.
Takže místo toho, aby normálně projel zatáčku,
chcípnul před ní motor, projel setrvačností,
a když byl za ní, zase ho nahodil.
Tohle dělal po zbytek závodu. A vyhrál.
Po čase cirkus F1 dorazil i na Nürburgringu.
Na okruh, kde Clark nikdy nevyhrál.
Pro Létajícího Skota to jsou napjaté okamžiky před startem.
Zvítězí-li při Německém Grand Prix, bude světový šampion.
Vedl již z pole position,
a tak Clark konečně zlomil své prokletí Nürburgringu,
když vyhrál závod a s ním
i titul světového šampiona F1.
Takže pojďme jen shrnout Clarkovu sezónu v roce 1965.
Z 63 závodů, kterých se zúčastnil,
vyhrál neuvěřitelných 31 z nich,
a na stupních vítězů byl ještě osmkrát k tomu.
Nyní byl vnímán jako největší závodní jezdec všech dob,
po celém světě chtěný.
Přesto si tento plachý Skot
vybral oslavit úspěchy toho roku
skromnou oslavou v jeho rodném městě
ve Skotsku.
Další dva roky byly naopak katastrofou,
s několika mechanickými poruchami,
které mu odepřely další šampionát.
Nicméně, v roce 1968,
při řízení Lotusu 49,
dalšího přelomového stroje od Colina Chapmana,
získal Clark první vítězství roku v Jižní Africe
a vypadal připravený na další dominantní sezónu.
Gratulujeme, Jime, bylo to naprosto úžasné úsilí.
OK. Díky moc.
A pak, o víkendu 7. dubna,
měl Clark na vybranou ze dvou závodů, kterých se mohl zúčastnit,
jednoho v Brands Hatch,
druhého ve Formuli 2 v Hockenheimu.
Osudně vstoupil do německého závodu.
7. duben je... je pro mne špatným dnem.
Nebyl šťastný.
Byla mrazivá zima a vlhko... zamlženo.
Nedokázali jsme zahřát pneumatiky.
Nedostali jsme je na žádnou teplotu, ať jsme dělali, co jsme mohli.
Jimmy mi řekl před závodem:
"Dnes ode mě nic nečekej."
"Jen mne informujte deskou, jak jsem na tom, kolik zbývá kol."
To je poslední, co řekl.
V pátém kole Clarkův vůz náhle vystřelil z trati
...rychlostí 272 km/h.
Dostal jsem se na místo a vzali mne skrz porost k...
Žádná svodidla. Asfalt, stromy.
Doslova.
A byla vidět dráha.
A viděl jsem, co zbylo z auta... Ach.
Nebylo vidět nic.
Říkal jsem: "Kde je převodovka? Co se děje?"
"Co se stalo?" Říkali: "To je..."
Byla asi 32 metrů daleko za stromky.
Přeřízla je.
A já říkal: "Kde je, kde je řidič? Kde je Jimmy?" Řekli jen: "Ne."
Když jste právě... ztratili...
nejlepšího řidiče na světě,
co sakra uděláte?
Jim Clark, byl bůh.
A poprvé, když jsem ho uviděl, můj Bože, je to...
Nemůžu tomu uvěřit. A opravdu s ním mluvíš.
Bylo to velkolepé.
Život stojí za to.
Je to...
pro mě je to slzavé.
Je mi to líto.
Podle lékařské zprávy
Clark zemřel okamžitě na následky zlomeného vazu
a havárie byla později přičtena defektu pneumatiky.
Když zemřel, bylo mu jen 32 let.
Ale ve své krátké kariéře získal opravdu neuvěřitelné úspěchy.
Ve Formuli 1 vyhrál 25 ze 73 závodů,
což ho v procentuálním vyjádření řadí daleko před Hamiltona, Vettela,
a dokonce i Schumachera.
Pole position dobyl 33 krát.
Což opět, v procentech,
z něj dělá druhého nejúspěšnějšího všech dob,
těsně za Fangiem.
Pak jsou tu Grand Slams:
to je když závodník získá pole position, nejrychlejší kolo,
vyhraje a vede ve všech kolech závodu.
Schumacher jich má pět.
Senna, čtyři.
Jim Clark...
osm.
To je víc, než kterýkoli jiný řidič v historii.
Můžete si představit, že člověk s takovými dovednostmi
bude vysoce hodnocen jinými řidiči.
A budete mít pravdu.
Byl jsem pozván na koktejl párty za Fangioho,
a ten mi řekl: "Podle mne"
"byl Jimmy Clark největším závodníkem všech dob."
A když to řekne Fangio,
neexistuje lepší kompliment.
A pětinásobný mistr světa
nebyl jediným Jihoameričanem,
který Skota idealizoval.
Na Clarkově staré škole v Edinburghu,
je plaketa připomínající jeho úspěchy.
A v roce 1991, vládnoucí mistr světa
uskutečnil do této školy speciální pouť,
aby mu vzdal hold.
O Clarkovi řekl Senna prostě: "Byl to můj hrdina v dětství."
"Byl nejlepším z nejlepších."
A stejně jako Senna, zemřel Clark při řízení
na svém absolutním vrcholu.
Stejně jako Senna, kdo ví, kolik dalších závodů
a šampionátů, mohl získat?
Byl měřítkem. To bylo to.
Většina z toho, co jsem dokázal v motoristickém závodění, byla provedena...
způsobem, jakým řídil Jim Clark,
a... já ho jen následoval.
Byl to gentleman.
Byl to gentleman a jemný muž.
Je škoda, že už tu není, protože...
bylo by to pěkné ho tu mít.
Byl to úžasný muž.
-Prostě neuvěřitelné. -Všechno úžasné.
Jo.
To, co považuji za opravdu úžasné je,
kolika šampionátů se zúčastnil.
Chci říct, dokážete si představit Lewise Hamiltona
vylézajícího z vozu Formule 1 a říkajícího:
"Nemám čas na rozhovory,"
"protože musím jet na závod cestovních vozů."
-Prostě ne. -A on to dělal.
Další věc, která stojí za zmínku, že v raných 60. letech,
když jste jeli do Austrálie, letěli, znamenalo to osmkrát přesedat.
A nebyly tam postele. Ani filmy.
A nezapomínejme, že vystoupil z toho letadla,
zajel závod, vyhrál ho - samozřejmě,
nasedl do dalšího letadla a rovnou do Francie
-vyhrát závod tam. -Ne, je to úžasné.
Myslím, že každý má oblíbeného jezdce.
Jsem si jistý, že všichni tady také.
Znáte to, je to Senna, Schumacher,
Villeneuve, Romain Grosjean...
...Fangio.
Ale pokud použijete matematiku pro změření velikosti řidiče,
musíte dojít k tomu, že to byl Jim Clark.
Dobrou noc.
Překlad TGTT 2019 http://topgear.sovicka.net
Překlad TGTT 2019 http://www.tgtforum.cz/