Předehra

Je tuze málo věci na světě, které bereme tak smrtelně vážně, a současně si z nich dokážeme dělat bohapustou legraci. Sex mezi ty věci patří.

Zklamání z toho, že jsme neuspěli při hřebeckém výkonu, nás může přivést k frustraci, ale o pár hodin později se podobnému fóru zasmějeme v hospodě. Samozřejmě jen tehdy, když je ten fór o někom jiném.

Řekli jsme si s Petrem Urbanem, že uděláme knížku, ve které ony "smrtelně vážné věci" lehce znevážíme. Ať chceme nebo nechceme, stejně jde jenom o pudy. Když máme hlad, jdeme se najíst. Když máme žízeň, jdeme se napít. Když to na nás vleze, vyhrneme si (málokdy rukávy) a jdeme na to.

Pokud je s kým, pokud je proti komu.

Tuto knížku svým způsobem vyprovokoval hit konce století – viagra. Tolik zbožňovaná a mediálně vymasírovaná modrá pilulka, která se má stát spásou. Prý budeme moci čtyři až šest hodin bušit do vrat jako za mlada. Ale proč? Není dobré si občas přečíst nějakou knížku?

Když jsme mladí, tak žádná topořidla nepotřebujeme, protože nám to jde od přírody samo. A ve věku doznívajícím bychom snad mohli překvapit něčím jiným, než s artrózou v kolenou ohromovat jurodivou třicátníci na kovralu.

Naše vitalita, chuť do každého rána, síla vrhat se na život jako na medvěda, může mít jiná než sexuální měřítka. Nestyďme se za biologickou přirozenost – ještě existuje dost věcí, které se dají poměřit i odlišným závažím, než jen prosouloženou nocí.

Rádoby erotická centra, pípšou, kdy se díváme dírou do díry, či dokonce "divadla", kde se lidé chodí dívat na to, jak na jevišti souloží dvojice, to všechno mi napovídá, že do sexu se velmi citelně vkrádá samolibost a totální rozklad cosi kdysi tak něžného.

Kámasútru mnicha Vátsjájany o čtyřiašedesátero druzích milování z kultury staroindické jsme však nechali ležet stranou. Je to příliš krásná kniha na to, aby se někdo pokoušel brát ji přes kopírák.

Naše česká variace není v žádném případě inspirací, kterak vnášet do postele čerstvý vítr. Chceme onu fetišizovanou modlu trochu odlehčit, aby nám to nelezlo na mozek. I věci smrtelně vážné si zasluhují úsměv. Už proto, že muž a žena jsou naprosto odlišné bytosti. Nikdy nebudou žít v symbióze, protože to nejde. Jejich přirozenost by se vytratila a zůstal by jakýsi bezpohlavní prefabrikát.

Na ženě je nejkrásnější, když je to ženská. Na muži je nejkouzelnější, když je to mužskej.

1.Žena

Co jsem na světě, zjistil jsem, že:

Žena je poklad, květina a jiskra.

Žena je budoucnost, laň, majestát a noblesa.

Žena je Orion, plamen a jistota.

Žena je stár, drahokam, tradice a unikát.

Žena je užitek, požitek, zážitek.

Žena je bystřina, inspirace, admirál, bohyně.

Žena je včelka, hvězda, favorit, felicia a octavia.

Žena je elegance, harmonie, charakter.

Žena je impuls, klenot, lilie, miláček, narcis i oběť

Žena je panna, osa, rosa, přinos a rádce.

Žena je safír, touha, světlo, vanilka a sen.

Žena je vzlet, zázemí, briliant, děvčátko či harfa.

Žena je nejlepší, idylka, koncert, lvice a nádhera.

Žena je odiv, perla, prima, nova i ČT2.

Žena je purpura, skřivánek, tajemství, úspěch, vůně a záchrana.

Žena je kůstka, dominanta, hélium, pochoutka, jasmín a magie.

Žena je neviňátko, pilíř, světec a úroveň.

Žena je vláha, zrození, expert, gazela a nadání.

Žena je kyslík, prémie, smilování i úsilí.

Žena je věrnost, výhra, dáma i fontána.

Žena je madam, gigant, múza a optimismus.

Žena je poesie, solidarita, vykupitel a záře.

Žena je Madona, pravda, legenda a marcipán.

Žena je perspektiva, růže, triumf, výkvět a závrať.

Žena je jednička, mládí, vyznání, křišťál, hraběnka i ozón.

Žena je prosperita, štěstí, nevěsta, královna i příležitost.

Žena je zázrak, pečeť, nebesa, vůle a lesk.

Žena je krasavice, óda, symetrie a komtesa.

Žena je přízeň.

Žena je zlato.

Žena je vítězství.

Žena je život.

Žena je dokonalost sama.

A ještě něco navíc.

Žena je naprosto vše.

I to, co vůbec není.

2.Muž

Co jsem na světě, zjistil jsem, že:

Muž je nekňuba, prevít a amatér.

Muž je ochmelka, brepta, darebák, ňouma a dobrodruh.

Muž je embryo, grobián, hudlař, imbecil, kopyto i lazar.

Muž je mamonář, bručoun, nádivka a proutník.

Muž je atrapa, pohánek a magor.

Muž je primitiv, santusák, trasořítka i vagabund.

Muž je zákeřník, necita, prudič a zvíře.

Muž je bábovka, dacan, furiant a hazardér.

Muž je chcípák, minulost, lupen a mizera.

Muž je neznaboh, pakůň, sobec a škvára.

Muž je vyžírka, záletník, žvástal a desperát.

Muž je egoista, hyena, lůza a mrzoun.

Muž je pecivál, neurvalec, omezenec a odepsanec.

Muž je ochrapa, podšívka, samozvanec a ubožák.

Muž je ťulpas, šlendrián, vetřelec a začátečník.

Muž je obšoumík, buran a dobytek.

Muž je hlupák, Intrikán, měkkýš i nervóza.

Muž je omyl, povaleč, šarlatán a uličník.

Muž je tatrman, vejlupek, vztekloun a zbabělec.

Muž je zóškodník, vůl, břídil a darmožrout.

Muž je pobuda, exemplář, havěť, kňvák i křovók.

Muž je kakabus, negramot, otrapa a padouch.

Muž je ruina, smilník, šunt, a tyran.

Muž je zrádce, vemeno, zpustlik i lump.

Muž je vyděrač, trouba, bídák a držgrešle.

Muž je hračička, lenoch, nestyda a šunka.

Muž je utrejch, podivín, hrubián a podruh.

Muž je chlípák, přísavka, veš a idiot.

Muž je kazisvět, makovice, puchejř a delikvent.

Muž je osel, šejdíř, paprika a havěť.

Muž je chudák, licoměmík, šunt a hýřil.

Muž je zrůda, chameleon, přiboudlina i satan.

Muž je sprosťák, nikdo, troska a ďábel.

Muž je lichvář, násilník, lhář a šosák.

Muž je uzurpátor, vlčák, smrad a vyvrhel.

Muž je hříšník, nýmand a patolízal.

Muž je padouch.

Muž je všivák.

Muž je hnusák.

Muž je zvrhlík a nula.

Muž není vůbec nic.

3.Manželství

Když dáte obě vyjmenované veličiny dohromady, co kloudného vám z toho může vzejit?

?

! !

? ! ?

§§§§

Manželství. Nejdříve nad ním visí otazník, pak dva vykřičníky, pak obojí dohromady a v mnoha případech to končí paragrafy. Na druhou stranu, ruku na srdce, stejně jako u demokracie zatím nikdo nic dokonalejšího nevynalezl.

Co jsem na světě, zjistil jsem, že manželství je proces míchání ohně a vody, průběžný vztah majitelky řidičského průkazu a auta, v tomto případě muže. Pokud voda pětkrát denně oheň hasí až dusí, pak manželství přeroste ve vztah soudce a zločince. Neříkám, kdo je který. Ale vím to. Muž je zločinec a žena ráda soudí, jak to všechno po pravdě bylo.

Institut manželství vznikl kvůli tomu, aby v tom z hlediska úřadů, úředníků a potencionálních tchýní nebyl bordel. Aby platilo, že má každý ze zákona jistá práva a nekonečnou řadu povinností. Můj kamarád vymyslel docela hezký zákon: Pokud vyvedete robátka do dospělého věku, mělo by automaticky platit, že manželství tímto zaniká. Může pokračovat, ale už nemusí.

Snílkové tvrdí, že nás manželství spojuje.

Pragmatici jsou názoru, že manželství nás rozdělilo na jedince, kteří se mylně domnívají, že beranem na oddacím listu získáváte nárok skoro na všechno. Není tomu tak. Nároků můžete mít spoustu, ale jak je naplnit, o tom již oddací list nehovoří.

Ale v podstatě to bez manželství nejde. Ženy by ztratily jistotu, bez které by nemohly zmíněné manévry provádět; muži by ztratili tolik léčebnou pojistku morální kocoviny, která jediná má ještě efekt zpětné záklopky. Neměli bychom kam chodit ke křížku a dušovat se, že už to, jedno co, neuděláme. Byl by v tom prostě bordel.

On v tom bordel stejně je. Ale výsostně organizovaný. Manželství, vojenskou terminologií řečeno, je obranný val, ve kterém stavíme zákopy, aby se těm, kteří se s námi zakopali, nic nestalo. Občas zavelíme k útoku, když je morálka rodiny vepsí. A občas také dezertujeme k nepříteli. Jinak ovšem po celý život posloucháme rozkazy a příkazy, velmi často nesmyslné jako na vojně. Ale generál je generál a my vojíni do toho nemáme co kecat.

4.Balení

Než-li však dojde k naplnění instituce zvané manželství, je nutně se navzájem pobalit a otestovat na druhém všechny fyzikální veličiny.

Zde je třeba říci na adresu mužského plémě, které je náchylné ke zjednodušování: Muž nebalí ženu, ale žena balí muže, i když to tak na první pohled nevypadá. Neboť je to žena, která když si v duchu řekne, že máte smůlu, máte opravdu smůlu. Můžete balit jak na olympijských hrách, a přesto ničeho nedosáhnete.

Svěřím se vám, jak jsem balil své holky.

Do plinek. Všechny tři. Tenkrát pamprsky nějak moc nebyly.

Kdysi jsem v Mladém světě redigoval rubriku, jak balit holky. Známé tváře se svěřovaly, jak na to chodí. Proto vám poodhalím něco málo z jejich balící kuchyně. Nechte si poradit od zralých a zkušených mužů.

JiříCísler: "Jak balit holky, to je otázka poněkud mimo mne, protože má obvykle málo co společného s láskou. A já si bez lásky neumím ubalit ani cigáro."

Milan Lasica pozval na první celostátní spartakiádě spolucvičenku na romantickou vyjíždku po Vltavě. "Keďsomusúdil, že nastal rozhodujúci moment, pustil som vesla, natiaholsom ruku, aby somsa jej konečně dotkol, a v tom osamělý rybár, ku ktorémusmesamedzitým přiblížili, na mňaskrikol: "Vodprdnivodsud do prdele!" Přiznám sa, že tá veta ma poznačila na celý život."

Karel Šíp potvrdil mou úvodní domněnku: "V budoucnu se veškerá balící iniciativa přesune na opačné pohlaví. Buďte na to, pánové, připraveni, a už teď se učte dělat naoko trochu drahoty."

Básník Jaroslav Holoubek: "Stál jsem u výčepu a zadíval se do hlubokých očí mladé cikánky. Vtom se z romského hloučku odpoutal zavalitý mluvčí a přišel se mě zeptat, jestli se mi ta holka líbí. Napadlo mě v tu chvíli, že když odpovím ano, pak mi jednu vrazí, ale než jsem stačil cokoliv říci, zeptal se znovu: "Tak ona se ti nelibí?" A už jsem ji měl."

Písničkový textař Boris Filan: "Raz vo vlaku do Prahy somcelů noc ukecával takúsenzačnú babu a ona mi nakonec povedala: "Dobré, dám ti. Ale čo bude s námi potom?" A jasomsa přiznal, že neviem. Tá otázka mi navždy zostala vušiach,čo budesnámi po tom?"

Spíkr z Toboganu Tomáš Sláma: "Uvědomuji si, že jeden z kumštýřů, Miroslav Horníček, jednou pronesl: "Po padesátce už člověk neudrží ani podkolenky." Kdo tedy bude balit mě?"

Zdeněk Podskalský: "Musíme se smířit s tím, že nemáme šanci nikoho balit. Vždycky jsme pouze baleni. Chvástajíce se, že jsme díky svému šarmu a bicepsům klofli senzační kočku, netušíme, že jsme byli pečlivě vytipováni a vyhodnoceni na základě posudků naší bývalé milenky, ředitele školy, kde jsme maturovali, našeho zubního lékaře a prolustrováni."

Miroslav Plzák,balíč ve výslužbě: "Muž dozraje až ve chvíli, kdy pochopí, že balení dívek je proces pravděpodobnostní: Čím více pokusů provedu, tím spíše uspěji. Tohoto poznání dosáhne muž obvykle až kolem svých sedmdesáti let, a proto zůstáváme všichni v baleni amatéry."

Písničkář Jan Nedvěd: "To mi připomíná jeden velice dobrý vtip o dívce, která přichází domů ze schůzky a už ve dveřích volá: "Maminko, ty jsi mi vždycky říkávala, že láska prochází žaludkem, a představ si, že můj chlapec dnes objevil úplně novou cestu!"

Ano, když se dívka z balení vrátí domů a závratí nemůže ani usnout, popochází po bytě, bere do ruky různé předměty, přenáší je z místa na místo, stále si něco drmolí pro sebe, je celá nesvá, pak se jí zmatená matka zcela logicky zeptá:"Proboha, dcero, co to do tebe dneska vjelo?"

A ona odpoví po pravdě: "Jan Kohoutek, nakladatel."

Matka se chytne zoufale za hlavu. Tak nakladatel nakladl!

Pivrncova Kámasútro, budiž proto nevysychající řekou činů.

Čiňte se, Češi, ať jsou češata.

Čeká nás nyní cesta po jednotlivých orgánech ženy. Musíme ji absolvovat, neboť každý z nás upřednostňuje jiný orgán, byť to nakonec skončí u toho jediného.

Tak třeba oči. Tajemné a přec nápovědné.

Ňadra. Běloskvoucí, ale jen dočasu propadáků.

Tamtodole. Až se stydím, jak to pojmenovat.

Zadeček. Nadívaný až k harašení.

Nohy. Obě. Jedna krásnější jak druhá.

Ruce. Co všechno s námi umějí!

Kotníčky. Jako z dílny sochaře. A kdoví, co ještě.

U nás mužů je jen jeden důležitý orgán. Schválně hádejte, který. Neuhádnete. Mozek.

Přeháním. Mozeček. Maličkost. Mrňous.

Šašek vpuštěný do manéže.

Škoda, že ještě nikdo nevynalezl viagru na hlavu. Aby nám to myslelo. Aby nám to pálilo. Aby nám to vynalézalo. Aby nám to pasovalo dohromady.

Až se národům ztopoří mysl, bude na světě blaze.

Ale draze.

5.Oči

Znalci tvrdí, že oči jsou výkladní skříní do duše ženy. Souhlasil bych. Kdyby u té výkladní skříně byla cedulka, kolik to bude koštovat, když si to pořídím nafurt.

Začínám u očí záměrně. I když někteří zkušení dobyvatelé namítají, že do očí se ženě podívají, až teprve přejedou znalecky zadeček, nohy a ňadra. Pořadí orgánů nechci zpochybňovat, ale na očích bych trval. Mohou totiž hodně napovědět. Pokud je děvče nevyvalí jak Hurvajs hned napoprvé a nespolkne vás jako malinu.

Když na někom můžeme své oči nechat, je chvályhodné, jak na něm lpíme. Ale taková věc vás může dovést i k zaslepenosti. Na konci této cesty zůstávají oči pro pláč. Mějme oči otevřené, proč ne (i když je někdy lepší oči před skutečností přivřít nebo dokonce zavřít). Ale mějme je současně soudné. A příliš se s nimi nikam necpěte, nenechávejte je slídit za každou cenu. Buďte pamětliví úsloví: "Co oči nevidí, srdce nebolí."

I barva očí údajně hraje svou roli. Oči hnědé lákají vás do pastí (a vy podlehnete), oči modré pro svůj blankyt pohltí vás jako améba (a vy podlehnete), oči zeleně ovinou si vás jak tráva plná ranní rosy (a vy podlehnete), oči barev kombinovaných dovedou vás na pokraj propasti (a vy podlehnete), zkrátka bych řekl, že v žádném případě není úniku, když vám oči naznačí, abyste šli za nimi. Alespoň pro ten pláč vám nakonec zůstanou.

Jakmile narazíte na ženu, které z každého oka kouká několik údů najednou, můžete mít štěstí, ale může to být také vaše smrt. Možná krásná smrt, ale co je na smrti krásného, to bohužel nevím, protože jsem ještě na světě. Nicméně smyslné ženy mají o celoživotní zábavu postaráno. A ulovení muži jakbysmet.

Nejlepší pro nás, muže citlivé, byly by oči jak lesní studánky.

Ovšem v době městských vodovodů, kanalizací a přidávání chlóru jsou již naše city natolik otupělé, že než do hlubokého lesa s kameninovým hrníčkem podpaží zajdeme raději do nejbližší hospody na dvě tři pivka a po čtyřech jdeme domů.

Však nás doma jiné než šakalí oči stejně nečekají. Nebo to byly oči ostříže?

Sexualita zraku je zřejmá.

Však také někdy říkáme: "Té to kouká z vočí."

Jde jen o to se v nich neutopit.

Ale brát si plovací kruh k souloži, to je trochu nesmyslné, že?

6.Ňadra

Ňadra, ústřední to orgán ženy, již po staletí upoutávají armádu vědců, básníků, i nás, řadových pěšáků.

Muži, opěvující ňadra, bývají nazýváni též horňáky. Na rozdíl od těch, kteří se specializují na místopisně nižší orgán ženy, těm říkáme dolňáci. Avšak i mezi horňáky a dolňáky dochází občas k promiskuitním proměnám. Většinou se tak děje bojovým vzkřikem "Horňané, dolťesa!" či "Dolňané, hortěsa!"

Je však třeba začít od Adama. I on, po vynětí žebra, ptal se Evy, proč má ňadra právě dvě. "Protože máš dvě ruce, hlupáčku," řekla Eva a napověděla tupému Adamovi, co s nimi má dělat. Odborníci z Ústavu mateřství ovšem tvrdí: Dvě ňadra má kojící žena z toho důvodu, že druhé slouží jako zásobník, když to první kojenec vyžahne.

To mi připomíná historku, kterou jsem zažil před několika lety v tramvaji. Vnadná dáma s velkým výstřihem držela se způsobně rukojeti, když tu v zatáčce tramvaj se lehce zakymácela a nikoliv smilný muž, stojící nad ní, se náhle ocitl obličejem tak blízko oněch půvabných kopečků, že to dáma považovala za nehorázný sexuální atak. Pravila drsně:

"Chlape dotěrná, chceš jednu do držky?"

A chlap odpověděl zcela věcně: "A co budu, madam, dělat stou druhou?"

Možná zprvu myslel, že by se v takových polštářcích nakrásně usínalo. Baže. I udusit by se jimi dalo, vzpomenete-li si na trafikářku z FellinihoAmarcordu, která záškoláckému pubescentovi dobře radila, než ho mezi své polokoule přimáčkla: "Musíš sát, koloušku, ne foukat."

Když pročítáte sbírky básníků, zjistíte, že ti jsou mistry v tom, k čemu všemu dokážou ňadra přirovnati. Dvě broskvičky, zralé k nakousnutí, dva kopečky vanilkové zmrzliny k ulízání, dva kopečky Českého středohoří a mezi nimi tak sáňkovat a surfovat a ploužit a kroužit a toužit a soužit a vůbec.

Zatímco prodejci podprsenek úzkoprse drží se označování číselného (jedničky, dvojky, trojky, čtyřky, pětky, šestky… a dále: Jsou to ještě ňadra? Není to celoživotní přívažek?), nacházejí muži věcní mnohem výstižnějších přirovnání. U nadměrných velikostí myslí na varhany (měchy), zatímco u té minimální velikosti dokážou jít poeticky až na dno (lentilky pod kobercem).

Všeho s mírou.

I to, co se tak akorát vejde do dlaně, je tuze hezké.

7.Tamtodole

Tamtodole. Tamtodole. Tolik názvů to má a já se ostýchám je použít. Ale není zbytí. Ledva tak básnickým příměrem se z toho vylhat. Jak jinak. Budeme tomu říkat mušlička. Mušle? Mušlička. Možná pro některé sic až příliš lichotivě, ale kdoví, jak ony by nazývaly naše klacičky. Možná párátka a tomu podobně.

Mušlička je orgán, kterým údajně některé ženy i myslí. Každopádně je v této světničce (vedle herny – poprsí a jídelny – ústa) nejčistěji. Prý se tam nejčastěji maluje.

Při dobyvačných touhách nás mužů jde nám údajně jen o jedno: Mušličku dobýt. Vyprášit jí kožíšek. Ztéci její vrchol. Zadovádět si v ní. A mušlička je právě onou ideální jeskyňkou, kam se rád schová pocestný i král.

Některé ženy znají cenu své mušličky, a proto s ní občas dělají drahoty. Neměly by to ovšem s těmito cavyky přehánět, neboť kol kolem na širém světě toulají se stovky, tisíce, statisíce, milióny jiných mušliček, lačných přijmout toužícího poutníka.

Mušličku vnímáme my muži více pocitově než anatomicky, neboť nesluší se v přítomnosti dámy vědecky zkoumat její tvary. Snad jedině gynekolog ví přesně své – je to jeho denní chléb.

Tu pozastavuji se nad tím, když ženy mívají své gynekology, proč nemají muži, dejme tomu, své ornitology. Třeba k tomu dospějeme.

Prostitutky mají své mušličky za orgán výdělečný. Však se také říká, že toto nejstarší řemeslo má zlaté dno. Ovšem co na takovém dně může všechno ležet, bůh suď.

Není mušlička jako mušlička, a v některých případech jde o fortelné muchle, ve kterých se můžete ztratit natotata. Naopak panny, tedy jak říká dnešní omladina – nejošklivější holky ze čtvrté třídy základní školy – mívají mušličky ještě nedotčeny a tudíž blankou posychrovány.

Pryč jsou ty středověké doby, kdy se paničkám při delším mužově výjezdu do bitev nasazovaly pásy cudnosti. Mnohé by si to i dnes zasluhovaly, ale při rozkvětu řemesel nebylo a není těžké vyrobit si univerzální paklíč, kterým otevřete kdejakou schránu na cudnost. Autogen se nedoporučuje.

Nuže tak, klacíčkové: Ucházejte se o přízeň mušliček. Mušlička se vám čas od času odmění.

Ještě se neví čím, ale v té první fázi je to stejně jedno.

8.Zadeček

Někteří dolňáci vytvořili pod sekci a specializují se na orgán, který u ženy z útlého pasu přechází ve formaci kónicky vytvarovaných boků a zadeček k nim přináležící. Zastávají teorii, že je třeba se v rozkolísaném životě, který běží jako sinusoida, něčeho fortelného přidržet a právě zadeček je tím pravým masivem, ku kterému směřují svou pozornost.

Obliny takto vytvarované dokážou vždy a všude přilákat jejich pozornost, a když sjíždějí ženě od pasu přes boky k vysněnému cíli, připadají si jako sochaři, kteří právě hrušku vymodelovali.

Objeví-li se "sochaři" ve společnosti, kde vícero dam jest přítomno, všechny najednou by chtěli takto rozmodelovat, tak trochu po zadečku poplácat, obě půle polaskat, přihladit a natřást, jako se duchny v ložnici natřásají.

Fajnšmekři na obřímitvary toho orgánu mají své protivníky ve zbožnovatelích zadečku malého, toliko lehce vypouklého jako dva kmínky.

Zatímco bodré poplácání po oblých polštářích berou některé české ženy jako bodrý, dobrácký projev přízně, signalizující jejich sexuální přitažlivost, v Americe už by na vás ušili obvinění ze sexuálního harašení. Tam totiž stačí, když dáte dámě přednost ve dveřích a už vás podezírají, že tím něco myslíte. Divná to Amerika!

Obávám se, že cizí slovo harašení brzy zdomácní.

Nejsem příznivcem bodrosti a tudíž ani náhodného poplácávání, ale prudérnost amerického nahlížení na věc mi přijde lehce přiblblá. Žijeme naštěstí v Čechách a zde se ještě dá náklonnost beztrestně vyjádřit. Ale pozor, velký pozor! Všechno to přiblblé z Ameriky vždy po dvaceti, třiceti letech, dorazilo i k nám. A čas se zrychluje.

Máme se, věru, na co těšit.

A ještě jedna zmínka k zadečku. Víte, proč je vlastně tak hezky baculatý a zaoblený? No přece, aby nad ním vynikl outlý pas, na kterém by se zrak jen pás'. Spojitost pasu se zadečkem činí ženu ženou, a tak ji máme ve snech vymodelovanou.

Asi jako z plastelíny. Věstonická Venuše byla pravzorem, pramáti lepých tvarů, které nás stále přitahují jako mouchy mucholapka. Ano, toť velmi přesné přirovnání. Stále jsme do těchto sítí chytáni a jak rádi, a s gustem.

Problémem zůstává, že někdy je velice zatěžko se odlepit.

A znovu vzlétnout.

Do propasti.

9.Nohy

Nohy, toť ženy skvost, rád přitulí se každý host.

Zvláště v místech, kde se sbíhají.

Opovrhněme těmi, kteří v nohách ženských hledají písmena abecedy, například X nebo O a tomu podobně.

Nedůstojno. Básníky staňme se a na nohách hledejme to nejlepší. Například, kde končí. Při podrobné inventuře lze dospět i k místu, kde vlastně začínají. Od spanilého nártu přes úzké kotníčky k vymodelovaným lýtkům, přes libozvučné jamky zákolenní k bitevním stehnům. Tolik krás lze nalézti na údech, jež lékařská věda prozaicky označuje jako dolní okončetiny.

Takové nožky dokážou roztodivné věci, říkají štamgasti, zvláště když jdou dobře od sebe. A jak se pak na vašich ramenou parádně vyjímají a směle váš krk přiškrcují, pravidelně kmitajíc jak kleště, když pod vámi ozývají se výkřiky: “Ještě! Ještě!“

Vojsko tuto kámasútří polohu nazývá přímo strategicky: "Dej mi nožky na vejložky." Dostaneme se k výložkám později.

To se ví, že nohy dámské mají nesčetně poslání, kupříkladu nosit všechny ostatní orgány. A nejen to, ještě je musí nosit ladně, chůzí, která pohyb laňky připomíná, či gazelu též, ta rovněž umí skoky veletočné.

Vždyť nohy to jsou, které provádějí chůzi: Dáma, která v tom umí chodit, koná chůzi samu o sobě svůdnou, jakoby přímo ve vás vcházela, tu drobnými krůčky koketérně provádí jakýsi taneček svádění, aby vás v závěrečné fázi toutéž nohou odkopla.

Proč jsou nohy dvě?

Inu, hezké věci většinou bývají do páru.

Oblíbené italské přísloví praví, že i ty nejkrásnější nohy někde končí. A kde? Toť za domácí úkol každý z vás jednotlivě prozkoumejte. Lovu zdar.

I takové nohy prošly letitým vývojem. Zatímco Švabinský kreslil českou, fortelnou, téměř plnotučnou ženu s pevnými stehny a baculatými lýtky, čas nynější se po twigizaci přiblížil zlatému českému průměru.

Z hlediska sexuálního shrňme, že ženské nohy jsou orgánem velmi důležitým, ba dalo by se říci, že klíčovým. Když od nich nemáte klíč, jen těžko se mezi ně dostanete.

A co víc, nebudete-li nožky vaší milé patřičně opěvovat, mohou vás potkat kopačky.

10.Ruce

Doba je moderní. O ruku ženy se již nežádá, jiné orgány dostaly přednost. Škoda.

Jako staromilec pamatuji si přesně, když jsem byl poprvé žádat o ruku. Matka mé budoucí vyvolené mě však zaskočila otázkou: A co ta druhá? O tu žádat nebudete? Nebo jste si nevšiml, že moje dcera má ruce dvě?"

Pravda. Požádal jsem tedy o obě ruce komplexně.

Již při podání ruky můžete mnohé vyzjistit: Zda jde o stisk přátelský, pevný, či mdle mrtvolný (říkáme v tomto případě – jakoby vám podala ruku leklá ryba). Pokud vám při prvním stisku dáma stačí ještě lehce ohnutým maličkém pošimrat vaši dlaň, můžete si být docela jisti, že jste se stal kořistí na první pohled.

Do módy navrací se i líbání rukou.

Copak o to, rukulibám milostivá, nicméně bych to s rukama libáním nijak nepřeháněl. Vypadá to sice noblesně, ale mám pocit, že muž se jaksi stydí líbat ruce. Že mu to připadá trochu zženštilé. Raději by líbal docela jiné orgány.

Často používáme rčení: Ruka je v rukávě. Cynici v hospůdkách páté cenové skupiny si to vysvětlují mnohem lapidárněji: Už je ruka v nohavici. Která ruka v které nohavici, netřeba vysvětlovat.

Ale i tak si orgánu rukodělného považujte. Dokáže pohladit, stejně jako umí vlepit facku jako hrom. Podaná pomůže, spolčená ruka ruku myje. A z toho vždycky někdo tyje. Vzpomeňte si na to, až pochopíte, která bije. Hřáli jste hada na prsou a ona je to zmije.

A ruka a sex?

Ruce jsou kuchtíkem sexuality. Vždyť si vše potřebují osahat, prozkoumat terén, aby vyslaly ten správný signál do jiných, dejme tomu napřimovacích orgánů.

Ruce, ona chapadla smyslnosti, povyšme na dělníky činu.

Nebýt rukou, jen těžko bychom si sáhli. Jen těžko by nás kdo pohladil za výkon.

Ruce, v jistou dobu totality orgán mírový (soudružský potřes pravicí, vlastně levicí, zaťatá pěst kapitalisty, ruka, vypouštějící holubici míru atd.), prožívají svou renesanci.

Podejme si ruce a v duchu sexuální revoluce nemysleme jen na poluce, ale též na důmyslné prstoklady lásky.

Ano, tělesné sbližování podobno je hře na klavír.

Co na tom, že občas zazní falešný úder.

Hlavně, že jste brnkali s láskou.

11.Kotníčky

Jsou muži z rodu fajnšmekrů, kteří nedají dopustit na to, aby žena měla kotníčky jako vymodelované.

Nikoliv kotníky jako bandaska přecházející ke dnu, v tomto případě k patě, ale kotníčky vypěstované a řádně prohloubené, téměř modelářsky proklenuté, na kterých pak řetízkové lákadlo není pneumatikou umístěnou kolem mučednického kůlu, ale libůstkou pro oči, zvláště pak, je-li nožka ještě podpatkem pozvednuta.

Kotníčkoví pátrači mají zvláště v zimních měsících úkol ztížen; to noha bývá navlečena do kozaček, z nichž některé holinkámpřípodobny jsou. Nicméně v sezóně letní pak mohou prožívat téměř kotníčkové žně, když na plovárnách se sklopenými zraky právě na tuto součást ženského těla své bedlivé zorničky upírají. Mohlo by se zdát, že se ani do očí dámě nepodívají a šup tam dolů ke kotníčkům.

Ano, jsou to fanatici svého druhu.

Ale nemějme jim to za zlé; tak jako někdo dýmky kvůli překrásným tvarům shromáždil je, oni jsou sběrateli kotníčků a vědí mnohé o tom, jak mají ladit ku zbytku nohy.

Nejčastěji kotníčkáře poznáte, jak s mírně svěšenou hlavou pátrají. Říkáte si, že snad něco ztratili, ale oni spíše něco nacházejí, aby ku konci pátrací akce pověděli: "Madam, tak nádherné kotníčky jsem již dlouho neviděl."

Madam patrně také ne, protože ta se na ty své tak často nedivá.

Mám jednoho kamaráda (ano, takto se nejlépe uvádějí osobní zkušenosti), který se může po dámských kotníčcích takříkajíc utlouct. Je ochoten za kotníčky položit život. Jednou se za nimi hnal tak ohnivě, že si vymknul kotník svůj.

Tomu se říká příkladná role štvance.

Škoda, že se kotníčky nehodnotí při volbách missek. Pořadatelé jsou líní a raději oblečou dívku do národního kroje, aby falešně zazpívala.Maličká sú, husy pasu a Mazda je doma.

Jistě. Ňadra, pas, boky, to vše se dá změřit na centimetry. Kotníčky nikoliv. Kotníčky se posuzují pouze na umělecký dojem.

A to je na nich krásné, že jsou nezměřitelné.

Podívejte se občas, jen tak jedním očkem, po kotničkách dámy, která vás, horňáka, dejme tomu, zaujala svýma očima. Dolňáci o tom vědí své a rádi se o své zkušeností podělí.

Ano, je třeba udělat v brzké době sympózium dolňáků a horňáků, aby si vyměnili letité zkušenosti.

12.První pusa

Polibek se tomu říká.

Ale když líbáte poprvé, je to jakési nešikovné přilepeni úst na ústa. Prvničky i prvňáčci nevědí, co všechno mají se rty dělat, a tak zavřou oči, aby svůj vlastní trapas neviděli. Z nezkušenosti se spíše oblizuji a tápou. O práci jazykem nemají ani potuchy.

Vyjděme nejdříve z toho, že z hlediska hygienického pusa moc zdravá není. Psal jsem si na toto téma několik let s profesorem Cramsonem z americké univerzity v Cincinnati.

Zopakuji krátce, o čem jsme si psali. Profesor Cramson provedl léta páně 1976 chemický rozbor polibku a došel k závěru, že polibek ve sto gramech tekutiny při líbáni vyloučené obsahuje:61 gramů vody, 0.7 gramu bílkovin a globulinu, 0.34 gramu elastinu, 33.2 gramu kolagenů, 0.04 gramu chlorkalia, 0.032 gramu fosfátů, 0.761 gramu tuků, 0.45 gramu soli, 0.01 gramu vápna a nepatrné množství magneslnoxkfu, alumintumoxidu a síry.

Potěš nás pámbů, co všechno si při tak poetické věci předáváme. Dštíme síru a fosfáty! Vyhasíme při líbání vápno a hliník v nás nemusí putovat až do Humpolce!

Avšak praktik by dodal: "A stejně se NÁM lidi líbat budou, budou a budou!" Bodejť by ne, když je od toho pusa uzpůsobena. Líbat se přes roušku? Nesmysl. Vzrušení by ochablo nejméně o 67%.

Bacily by se naštvaly, že se nemohou přenášet.

Filmaři by neměli co točit. Básnici by museli odevzdat své živnostenské listy na veršotepování.

Celý svět by zkolaboval.

Jen ten Clinton se stážistkou věděl, jak na to.

Věděl, co s doutníkem.

Nicméně dá se předpokládat, že líbání nám zůstane po věky věků. Že se vlastně něčím poetickým začít musí, i když prý mladí dnes s tím nedělají nijaké cavyky, bez polibku stáhnou si šatstvo a s výkřikem: “Jdeme na to“, jdou na to jako na šichtu.

Pusa pod rozkvetlou jabloní stala se přebytečným zbožím.

Možná se mýlím.

Možná znovu odněkud zavane Šrámkův Vítr a přinese poetičtější časy.

Dost možná už u toho nebudeme.

Dost možná, že už jsme si svoje odlíbali.

Dost možná, že už máme před sebou jen políbení od věčnosti.

13.Mazlení

Vátsjájana Mnich, autor Kámasútry, byl mistrem přes mazleni. Rozkoš z mazleni podělil rovnoměrně mezi všech pět smyslů člověka. Sluch, hmat, zrak, chuť a čich.

Vezměme to na přeskáčku. Před každým mazlením si svou partnerku nejdříve řádně očichejte. Asi jako pátrací pes, který hledá drogy na celnici. Zasuňte svůj čuchátor do všech možných záhybů. Bude-li vůně partnerky, byť ještě není patřičně zahřátá na provozní teplotu, vyhovovat vašemu čidlu čichovému, jste na nejlepší cestě, že můžete přistoupit k dalšímu smyslu, a to hmatu.

Hmat nechápejte jako hmat zápasnický, ačkoliv mnohdy o zápas jde. Vaše ruce nechť se stanou stonožkovými a partnerku objímají, proplétají, prolézají, prošetřují jako předsunutí výzkumníci. Míst, u kterých narazíte na úspěch, se pár najde.

Sluch, aniž byste to valně vnímali, jde ruku v ruce s vámi, čicháním a hmatáním vyluzují oba živočichové jakési pazvuky, steny, které je povzbuzují k dalším výpravám. Občas někdo z vás zařve, s tím musíte počítat. Například, když jste na záletech u paničky a ozve se zvonek, panička panicky zařve: "Manžel!"

A vy už celkem snadno vytušíte, že pro přesun na balkón, kde strávíte celou noc, je dobré si vzít nějaké to prádlo. Je-li řev průchodem nadcházejícího orgasmu, dá se tiše předpokládat, že se u vás obou zcela mimovolně dostavil další smysl. A to ten, že jste dostali na sebe chuť.

A poslední smysl, zrak? Ten si ponechte až na ráno. Až uvidíte, vedle čeho jste se probudili. Třeba si dáte na čas pohov.

Mazlení bez výrazného sexuálního podtextu by ovšem mezi dvojicemi mělo probíhat několikrát denně. Jaksi mimovolně.

Pohlazením, dotekem. Mazlit se dá i se slovíčky Pochválením, byť za něco, co jsme udělali úplně blbě. Co na tom, měli jsme dobrý úmysl. Lidi se vůbec málo chválí.

Moderní je štěkot, jekot a vřískot.

Žijeme prý v době uspěchané, ve které není čas na zbytečnosti.

Ale co my víme, co je a není zbytečné.

Žijeme, abychom pracovali.

Pracujeme, abychom se uživili.

Jak blbé. Jak přízemní.

Jak nanicovaté.

Jak pravdivé.

Jak z toho ven?

14.Milostná předehra

Milostná předehra, kombinace několika druhů mazlení, je podobna pianistovu rozcvičování s klavírem.

Zprvu jen lehce pojíždíte po bílých klávesách (občas hrábnete i do černých), aby pak po vstřícné rozbrnkávačce vlezli jste málem do pianina samotného středem.

Původní Kámasútru pro tyto účely raději ani nečtěte a nenechávejte se jí inspirovat. Neboť smyslné kuběny při milostných předehrách občerstvují své oběti medovinou, vínem, pivem, kořalkou a zákusky slanými, ovocnými, zeleninovými, hořkými, ostrými a kyselými.

Mám pocit, že kdybyste takto požili menu kuběny, strávíte milostnou noc na hajzlíku, odkud budete zoufale volat: "Už budu!"

Též pamatujte si, že se to s milostnými předehrami nemá přehánět. Zkušení z nás vědí, že po milostné předehře a aktu přichází milostná dohra, kdy si kladete filozofické otázky, co zde vlastně pohledáváte, proč nejste docela jinde, a kdo je ta žena, která vás peskuje, že jste ochabl ve výkonu, a že chtěla od vás daleko víc.

Bývají dohry milostné, kdy se naplňuje známý Cimrmanův výrok, že moment očekávání přešel plynule v moment zklamání.

Mistrem milostných předeher byl jeden můj kamarád, který tak dlouho prodlužoval milostnou předehru, až nebylo o čem hrát. Jeho kašpárek se unavil a nebyl vpuštěn do manéže. Milostivá usnula a ráno vyprávěla, jaké to bylo celé takové krásné.

Znal jsem také jednoho vynalézavého šikulku, který měl na magnetofonové kazetě pouhé tři písničky. Před výkonem zapnul magnetofon, hudba začla hrát a po třech písničkách byl s prací hotov.

Vypnul magneťák a pravil prozaicky. "To je strašný, jak ty šedesátiminutový kazety rychle utečou."

A dáma měla pocit, že byla v aktu celou dlouhou hodinu.

Inu, vynalézavost je věcí vzácnou.

Šetřte s ní, když už na vás padne jako tovární komín na ženu.

Milostná předehra, toť takový aperitiv před hlavním jídlem.

Jenže spěch našeho věku vypouští aperitivy i milostné předehry. Oběd pomalu nastojáka, akt pomalu taky.

Šup šup, ať už je to za námi.

A co je vlastně před námi?

Víte vážně, co je před Vámi?

Možná, že je před námi jedna velká milostná předehra na život tam nahoře, ale raději si jí užijte zavčasu, tady, dole.

15.Akt

Jest tisíce pouček, jak nejlépe uskutečnit akt.

Avšak zde mnich Vátsjójana moudře praví, že v roztočeném kole chtíče se stejné všechny poučky zapomenou.

Jinými slovy, to co jste podomácku našprtali z moudrých knih či dozvěděli se od zkušených přátel, je vám k ničemu, neboť ovan aktu je natolik mocný, že vás zatáhne do hlubin, a jak známo, pod vodou se špatně dýchá.

Nicméně nepropadejte zcela omamům: Několik pojistných pudů si ponechejte v pohotovosti. Například pud útěku, protože i v lásce fyzické může nastat okamžik, kdy platí, že kdo uteče, tak vyhraje.

Jelikož se v příštích kapitolách budeme věnovat typickým českým polohám aktu, pro fajnšmekry sluší se připomenout, že Kámasůtra je v tomto ohledu mnohem poetičtější, alespoň co se slovíček a názvů jednotlivých vniknutí týče.

Tak kupříkladu jde o tato názviska: Škvíra (snožmo), svěrák (na fest), skřipec (zkrížené nohy) a kobylí chvat (kruté a možné jen nácvikem). Následuje hák, rozškleb, kozelec, naštíplý bambus, halapartna, krab, závora či tygří šounění, oslí pojímání, koňské obskákávání, sloní hmoždění, dvojklan, stádo krav, beranidlo, vrabčí poskok, kleště, kaňour, hmoždíř, trkač, kopist…

Ne ne, mám pocit, že naše české, domácí varianty aktu vás tolik nevystraší. Vystrašený milec je totiž milec nulový.

Zdokonalovat se máme kroky postupnými.

Jako žáčci ve škole.

Znal jsem dvojici, která se ve fázi začátečníků vrhla na Vátsjájanovu knihu o čtyřiašedesátero druzích umění milovati tak vášnivě, že oba skončili na chirurgii. Chtěli vše a ihned tak prudce ozkoušet, až měli spoustu kloubů vymknutých.

Kdepak, jen pravidelným tréninkem se ve věci lásky můžete stát šampiónem. Nestyďte se za to, že žádný učený z nebe nespadl a dříve než vkročíte do hájemství mnicha Vátsjájany, poučte se nejdříve u Pivrnce.

Jeho česká klasika budiž vám střední školou, přípravkou.

Jsou sice chvíle, kdy si hrábnete na dno svých sil, ale mohou to být také síly poslední.

Rozvrhněte si je před každou souloží.

Zápisníček s taktickými úkoly nikdy neuškodí.

Zaveďte si do pohlavního aktu trochu bruselské úředničiny. Šanon s názvem: "Středa – zásuvkový den" by měl být prvním krokem.

16. Polohy lásky

Jsou přerůzné, ale v Čechách dominovaly vždy jen dvě.

Zepředu a zezadu.

Ne že by češi neměli dostatek fantazie, ale tak nějak si po návratu z roboty navykli, že otvoru lze se dosíci dvěma nejjednoduššími postupy. Nač špekulovat o fintách.

Zepředu, zezadu, před pikolou, za pikolou.

Komu se tato terminologie zdá být příliš vojenskou, má pravdu. Nepřítele můžete také zdolat jen čelním útokem anebo zadním obchvatem.

Četl jsem jednu studii, kde stálo, že v otázce sexu oproti Italům, Španělům či Francouzům, měli jsme v Čechách vždy poněkud mírnější fantazii. O té prý chlapi snili povětšinou v krčmách a po návratu domů udělali jen to, že se pouze natrefili.

Jistěže v české republice též existují důmyslní jedinci, kteří zdokonalují doposud navyknuté a poměrně i secvičené polohy lásky, ale konzervativní jádro Čechů je vždycky převálcovalo. Nač rozšiřovat možné polohy splynutí; ženské by tomu přišly na chuť a uspokojení by pak hledaly jinde.

Stačí nám přec, co se již jednou osvědčilo a na těch pár minut používejme tradiční, zaběhlé postupy, říkají líní klasici.

Nestačí.

Člověk je tvor, který se stále vyvíjí a rád nahlédne, respektive zašmíruje do kuchyňky, aby se poučil, jak to dělají jinde.

Nechte se následujícími kapitolami poučit, ale neuplatňujte je za každou cenu. Mohli byste dojít k úrazu. A říci pak v práci, že jsem se zmrzačil při sexu, to je věru situace na zrušení poměru pracovního.

S chutí do toho a dělejte si klidně náčrtky.

Veďte si deníček svých drobných sexuálních pokroků.

Hledejte inspiraci sami v sobě.

Kreslete si polohy, o kterých sníte.

Vybídněte svou partnerku, ať vám častěji kupuje pastelky z Narpy. Nebuďte ořezávátko.

Ověřujte si získané zkušenosti u kolegyň v práci.

Konzultujte své sexuální nápady se sousedkami.

Založte doškolovací kroužky sexu.

Dejte si záležet na tom být živi.

Stejně umřete.

17.Tváří v tvář

Poloha "tváří v tvář" je stará jak lidstvo samo.

Pračlověk Janeček se postavil tváří v tvář pračlověčici Janečkové a řekl: "Zkusíme to takhle." Osvědčilo se.

Ono taky "zády v záď" k žádnému spojení nevede.

Při poloze "tváří v tvář" muž naléhá na ženu čelně, a občas mívá samolibý pocit, že svým mohutným závalem ukřižováváJezuse Krista pod sebou.

Někdy se při nestejných délkách partnerů stává, že muž mumlá své vzdechy do polštáře, zatímco v opačném případě žena tupým výrazem, namířeným do stropu, přemýšlí, jestli by nebylo třeba náhodou vymalovat.

Uchvatitelská poloha "Tváří v tvář" má určité výhody pro muže, pokud se odehrává například na strništi a pícháním (v tomto případě zbytky po senoseči) trpí ta spodní dole, tedy žena.

Rovněž koberec značky Kovral dokáže při spontánním pohlavním aktu v kanceláři udělat pěknou paseku, v tomto případě na mužových loktech a kolenech. Doma pak jen těžko vysvětluje, že se plazil před nadřízeným a žebral takto o vyšší prémie.

Ženy, kterým od kovralu hoří zadnice, toto znají a jen těžko vám uvěří. V důsledku rychlých kmitů na koberci došlo urychleným třením již k několika nebezpečným požárům. Mějte vždy při ruce kyblík s vodou.

Je-li vaše soulož příliš ohnivá a jeden kyblík nestačí, okamžitě zavolejte hasiče a nevěřte na liknavé vrátné na vašem pracovišti.

Mohli byste se totiž dočíst druhý den v novinách v rubrice Černá kronika prozaickou zprávu: "Vrátný požár nehlásil, neboť se domníval, že svítá."

Poloha zepředu napovídá, že jste lidé, kteří se k souloži staví čelem. Má i tu výhodu, že se v průběhu aktu může dvojice překulit, a ten, kdo dřel nahoře, si může dole na chvíli oddáchnout.

Stačí stejně jako v basketbalu dlaněmi kolmo na sebe partnerce naznačit, že vyžadujete time-out, čili oddechový čas. Vnímavá partnerka učiní kulivý pohyb, vyšvihne se do sedla a převezme přístrkové otěže.

Až nabudete vědomí, můžete jí tuto službu oplatit.

Ano, oplátka, to je ten správný výraz.

Jsme oba ve službě, podáváme určité výkony, tak si je třeba vyjít vstříc.

"Mařenko, teď si trochu zalenoším, ale pak se do toho zase vobuju jako zamlada."

18. Odzadu

Obecně tuto polohu lékaři doporučují lidem nemocným či rekonvalescentům, ale mohu vám potvrdit, že i zdravý si užije.

Lékaři této poloze přikřli název šetřící, ale věru jako chlapák nemusíte zezadu ženu nikterak šetřit a dát jí, co si zasluhuje. Zvláště tam, kde je partnerka podsaditější, můžete za pomoci odrazových vln dojiti blaha téměř bezprostředního. Když ovšem má i chlap v tomto případě přes metrák, nemusí ke spojení ani dojít a vy se můžete zmítat mezi vlnami bez praktického zásunu.

Vojenskou terminologií řečeno, partner musí při poloze zezadu správně zamířit a vystřelit, zatímco žena, spolubojovnice, by měla střelu v její rychlosti pevně uchopit a jako správná navigátorka její přirozené úchylky eliminovat a navigovat ke kýženému průniku.

Ne každé ženě je ovšem poloha zezadu příjemná.

Znám případ, kdy jistá žena, ze strachu, fóbie, že ji někdo přepadne a zezadu se jí zmocní, chodila celý zbytek života zadečkem při zdi, a to i na ulici, stejně jako v úřadu.

Otírala se o stěny baráků, skříní, tramvají, to vše ze strachu, aby ji nikdo zezadu neznásilnil. Tento přizdismusji stál každý den nové oblečeni, neboť všechno své šatstvo záhy obrousila o omítky domů.

Není-li partnerka zrovna dvakráte pohledná, to se ovšem týká i supícího za lokomotivou, poloha zezadu je v tomto případě přímo skvělá. Můžete si představovat, že se vás zmocňuje Belmondo či vy že se zmocňujete Muttiové. Ačkoliv jde o Frantu z odbytu nebo o Mařku z vedlejší kanceláře.

Většina žen však polohu zezadu nijak neupřednostňuje. Jsou jaksi odstaveny od centra dění. Pozorují nábytek a napadají je takové myšlenky, že třeba je utřít prach, přestavět obývák. Pozor! Taková věc vás bude stát víc sil, než výkon z jedné polohy vyplývající.

Osamělost ženy při této poloze můžete vylepšit sendvičem (přítomností rodinného přítele). Je sice pravda, že se vaše žena stane centrem veškerého dění, pakliže žena nalezne v aktivitách rodinného přítele větší zalíbení, může se lehce stát, že už ani nábytek nebudete přestavovat.

Na ubytovně budete mít svůj kufr s pěti košilemi a na krku provaz svého osamění.

Hlavu vzhůru a pověste se.

Houpy hou.

19. Nastojačky

Zatímco u poloh "Zepředu" a "Zezadu" jsme popisovali fyzická spojení, u nichž nebylo víceméně třeba větších akrobatických výkonů, u polohy "Nastojačky" budeme potřebovat odvahu mnohdy horolozeckého charakteru.

Pohotovostní pozice "nastojačky" totiž skýtá mnohá úskalí. Pokud jsou partneři nestejně vysocí, spojení nebývá jednoduché. Je proto dobré, když jeden z partnerů převezme na sebe před započetím styku takzvanou funkci velitele, aby mohl naplnit bojově heslo německého generála Clausewitze: "Bez spojení není velení" a naopak.

Jeden z dvojice, povětšinou to bývá muž, tedy zavelí k útoku a menší ženu si povysadí, ku větší si vezme jako podstavec bedýnku, a to vždycky tak, aby jejich orgány byli přibližně ve stejně nadmořské výšce. Pokud je totiž žena o mnoho větší, mohla by se nahoře cítit poněkud opuštěná a neměla by si s kým popovídat či ucítit podmanivý pach alkoholu. Je-li mnohem vyšší partner, mohl by při troše nedbalosti partnerce vypíchnout oko.

Dejte si však v každém případě u polohy "Nastojačky" pozor, aby při rychlejších vstřícných pohybech s vámi neujela zem pod nohama. Neradno proto takto souložit na lyžích, kde by se vám mohl orgasmus dostavit až hluboko v údolí po nárazu do kadibudky.

Je proto dobré na kluzkých terénech, například když je náledí, před samotnou souloží posypat okolí 2x3 metry pískem či škvárou, při nedostatku posypového materiálu volit protiskluzové boty pohorky, kanady či jakákoliv bagančata s vroubkovanou podrážkou.

Znalá v oboru polohy "Nastojačky" vám však potvrdí, že tato poloha má svá kouzla.

Především, když někde na něco čekáte, ušetříte zbytečné prostoje. Ve frontách, kde je lidí vícero, pravda, chybí ona špetka intimity, ale zde je si třeba připomenout slova jiného vojenského vojevůdce, a to sovětského generála Kutuzovo:"Těžko na cvičišti, lehko na bojišti."

Normální, ležmý styk, vám pak přijde jako labutí píseň.

A k labutím se v příští kapitole dostaneme velmi poetickým způsobem.

Budeme si povídat o polohách vodních, o styku ve vodách.

Prozatím si se svou milou opakujte říkanku: "Máme doma vorvaně, umíme to ve vaně."

20. Ve vaně

Jestliže jsme v předcházející kapitole upozorňovali, že potřebujeme projít alespoň základním horolezeckým výcvikem, u polohy "Ve vaně" musíme mít akrobacii téměř v malíčku. Ani byste nevěřili, kolik milenců již zaplatilo za svou nemehlovitost daň lásky životem, aniž by láska vůbec začala. Vana totiž skýtá mnohá úskalí, která na souši při milování můžete ledabyle opomenout, zatímco ve vaně se pro vás žonglující sex může stát osudným. Může jít o vaši poslední lázeň života.

Tak především dvojice, která se pro sex ve vaně rozhodne, tragicky opomíná Archimedův zákon, který sice připouští nadlehčování tělesa, ale též, a to především, vytlačováni kapaliny. Když dva dospělí jedinci dosednou do plné vany, vytopí několik sousedů, aniž by si jednou vrzli. Proto by si milenci, znalí fyzikálních zákonů, měli udělat předem na boku vany rysku, kam až lze vodu natočit, aniž by se po našem vnoření vylila ven. Jde o tzv. čáru milostného ponoru. Pro silně obézní páry totiž stačí, když si do vany nalejou dva kelímky vody a už je po jejich vstupu do vany vrchovatá.

Poté bych rád upozornil na nebezpečí mýdla, které při chobotnicových pohybech touhy vždycky nějaké do vany spadne a dokáže nadělat paseku velmi ošklivou. Jeden z partnerů se rozevřením údů snaží vyjit v ústřety druhému, ten šlápne na mýdlo a už se mu nikdy nic nepostaví. Zprvu to sice vypadá, že uklouznuvší badatel cosi pod vodou zkoumá, ale jde většinou o poslední záchvěvy utonulého. Když partner nevyplouvá na povrch hladiny, je třeba se rychle osušit a zavolat první, většinou již také poslední pomoc.

Velkou roli při sexuálních hrátkách ve vaně hraje rovněž teplota vody. Znalkyně v oboru vodního sexu dobře vědí, že chladná voda očividně zmenšuje, zatímco horká dokáže i mrňouse povýšit na dělníka činu. Partnerky s očima plnýma choutek však věc přeženou, napustí do vany vodu téměř vřící (aby to teda bylo!), ale pak již stačí jen trochu smoly-kalafuny na drbání prasete.

Zaměstnanci Pohřební služby vám to potvrdí a mají po rukávech pikantní historky, většinou začínající poetickým a nevinným povzdechem: "My jsme se chtěli navzájem jen tak trochu vošplouchnout a drobátko si zalaškovat."

Málo zruční jedinci by proto měli ze zásady souložit jen na suchu a příboj erotických vln si jen představovat. A pokud si přece jen napoprvé, bez tréninku, troufnete, doporučuji pro první soulož ve vaně použít potápěčské brýle, ploutve a šnorchl. Blbě se v tom libá, ale přežijete.

21. Na houpačku

Poloha "Na houpačku" je velmi veselá.

Ostatně jako všechny polohy s vaší manželkou.

Muž sedí, žena si přisedne na něj svým klínem, oba se chytí za ruce, natáhnou je a přesně podle lidové písničky si prozpěvují:

"Houpy, houpy, kočka snědla kroupy, koťata se hněvala, že jim taky nedala…"

(Koťata jsou v tomto případě příčumící).

Partneři si mohou pochopitelně při souloži zpívat i jiné písničky, třeba "Pec nám spadla, pec nám spadla, kdopak nám ho postaví," to když muž ochabne a vyklouzne.

Zručnějším partnerům, kteří si chtějí při houpací poloze více procvičit záda a mají na to krátké ruce, doporučuji packy si prodloužit švihadlem nebo prádelní šňůrou, aby byla jejich houpačka dokonale pružná.

Znal jsem ovšem jedince, kteří se při houpací poloze dokázali tak rozsouložit a tak se rozkmitali, že prolítli lítačkami do kuchyně a nebylo možno je nijak zastavit.

Důležitá při houpání souložících jedinců je právě jejich váha.

Bude se vám to zdát jako maličkost, ale fyzikální zákony platí při kopulaci dvojnásob. Je totiž jasné, že když se dvojnásobně těžký partner rozkmitá, může dostat svou partnerku na klíně do prekérní situace, kdy ji, při větších rotacích, může přímo vykmitnout z baráku.

Sic po souloži příjemná záležitost, jak se co nejrychleji souložnice zbavit, ale pokud následky soulože vyšetřuje Policie České republiky, okamžitě vám ochabne sebevědomí, chuť a konečně i přirození.

Tenčí partnerce při souloži na houpačku se tudíž doporučuje dávat si na záda baťoh s cihlami, aby mohla kmitočty jakžtakž vyrovnat. Před samotnou souloží je třeba, aby se oba milenci zvážili a podle toho do svých baťohů uložili potřebné množství cihel. Dlažební kostky také nejsou špatné, ale hůřeji se shánějí.

Vážně. Vždyť už i Dlážděnou ulici v Praze vyasfaltovali.

Správně vyvážené baťohy s cihlami na zádech mohou milencům přinést neopakovatelné sexuální zážitky. Zvláště, když jeden z nich pracuje v cihelně nebo alespoň jako pomocník no stavbě.

Soulož se vám citelně neprodraží, kmity jsou vyvážené a estetický dojem souložících baťůžkářů je dokonalý.

22.Grupík

Znalci poloh mě sice budou chtít vyvést z omylu, že gruppen sex, česky též grupík, do poloh lásky nepatří, ale musím je upozornit na to, že jde naopak o nespočítatelné kombinace poloh. Že jich je tolik, až jednomu přecházejí oči.

Především se k takovému grupíku musí sejít více než dva jedinci. Optimální počet je 3 až 128 lidí. Při vyšším počtu už v tom je takový bordel, že nikdo neví, proti komu.

Nejlepší je, když se jedinci hned při vstupu do místnosti vysvléknou a vedoucí hromadné soulože jim přidělí startovní čísla. Má to své výhody. Jednak si pamatujete, s jakým číslem se vám to které číslo opravdu líbilo, čímž při vyhodnocování po morální kocovině můžete dospět k maximálně objektivním výsledkům.

Není špatné si vzít na grupík notýsek a jednotlivá čísla si zapisovat, ale vzhledem k celkové nahotě se takový notýsek někam blbé zastrkává, jedině snad za ono startovní číslo.

Víte pak například, že Mařka měla startovní číslo 118 a že to s ní nebylo zrovna špatné, takže si ji na dalším grupíku budete snadno pamatovat. Většina souložících bez notýsku si totiž houbeles pamatuje a po příchodu domů se pak může jen stěží pochlubit, že 62 měla silný nátisk, 38 přirážela jako pominutá a 92 uspokojila skoro všechny.

Jistě jste si všimli, že všechny zmiňované dámy mají čísla sudá. Je to praktické. V přítmí podle čísel sudých a lichých lehce zjistíte, zda náhodou nesouložíte s chlapem.

Kdo však nemá nutkání zúčastnit se kolektivních her, ať se do toho zbytečně nenutí. Nemusí to být pokaždé výživný zážitek. Zvláště pro některý druh žen, které jedním volným očkem pokukují, kdo s kým a jak, místo aby se intenzivně věnovaly vlastním výkonům. Nemohou se pak soustředit a jejich aktivita sexuální dá se nazvat ledabylou.

Muž je v této partii větší bojovník.

Co mu los, osud, náhoda přidělila, zdolá.

Přistupuje k sexuálnímu objektu jako k soustruhu, ví, kdy má přidat na obrátkách, kdy jednotlivé součástky řádně promazat, jak ukončit šichtu. Ví, že se od něj očekává výkon a jako k takovému k němu přistupuje.

Muž je v grupíku dělníkem činu.

Žena očekává zpestření.

Sejde-li se dobrá kombinace (má-li dělník ke všemu fantazii), mohou včelí královny z takového večírku odcházet spokojeny.

23.Dej mi nožky na vejložky

Tato poloha jakoby na první pohled upřednostňovala vojáky základní služby, praporčíky, poručíky, kapitány, majory, generálplukovniky a jiná cizokrajná zvířátka.

Není tomu tak.

Vejložky na ramenou kabátců jsou zde pojímány obrazně jako místo, kam má dáma uložit své dvě nohy: Na každou vejložku jednu, aby následná kanonáda měla jasný cíl i silovou účinnost.

Je zřejmé, že si kanonýr musí svou oběť řádně vypodložit polštářem (i šanon úřednický bývá dobrý).

V dobách bývalých, kdy každý ředitel musel mít kádrový poměr se svou sekretářkou, nechávali si někteří šikulkové přímo vyrobit stůl na míru, v tomto případě na výšku, aby se spojení mohlo mezi poradami odehrát rychle, bez průtahů a speciálních bedniček či klekátek.

Méně zdatným jedincům, případně osobám otylým, doporučuji začít zkoušet tuto polohu v tzv. sklopené fázi ležmo a postupně se napřimovat, aniž by došlo k úniku mimo bojiště. Jinak by se nováčkům lehce mohlo stát, že jim partnerka svým podpatkem vykopne oko či zub.

Přeborníci v této poloze, tzv. vejložkoví štamgasti, pokud k tomu mají stejně zdatně vycvičenou spolubojovnici, naučili se takto pevným uchopením partnerky za půlky dotyčnou i přenášet z místa na místo – například když si v průběhu aktu chtěli odskočit do ledničky pro pivo a neradi by styk dočasně ukončili.

Vejložková poloha se osvědčila i v případech, kdy dvojici načapal manžel – milenci stačili utéci, aniž by styk přerušili.

Obrazně dalo by se říci, že souložící vzali nohy na ramena, přičemž partnerka je již tam dávno měla.

Nohy na ramena by mohl vzít v této poloze i muž, pokud by měl možnost z příliš pevného sevření dámských nohou kolem svého krku utéci. Jenže většinou není kam. Kobra krajtovitá přitáhne smyčku a vy můžete během soulože jen na chvíli požádat o krátké nadechnutí. Tak akorát, abyste mohli zase pokračovat v bušení.

Nijak se ovšem netrapte tím, že jste přiškrceni.

Máte totiž volné ruce o tak štípněte příliš aktivní dámu do zadečku, případně použijte nějaké ostřejší bodlo.

Po našem nedávném vstupu do Severoatlantické aliance nabývá poloha "Dej mi nožky na vejložky" zvláštního významu. Dvojice může před souloži jednoznačně zavelet k akci: "Jdeme NATO."

24. Na vrtulku

Poloha "Na vrtulku"patří mezi nejnáročnější a mohou ji provádět jen poctivě secvičeni sexuální akrobati. Patří mezi lahůdkové styky a zvláště partnerka musí být připravena na případnou fázi beztíže. Posledním sociologickým průzkumem v ČR v roce 1997 bylo zjištěno, že polohu "Na vrtulku" vyzkoušelo v Čechách jen 0,28% dvojic, z nichž celých 45% bylo vzápětí odvezeno na chirurgické oddělení místní nemocnice.

V čem je poloha "Na vrtulku"tak záludná? V podstatě ji může provádět jen dvojice, ve které žena je, fyzicky řečeno, pouhým chrastítkem, tintítkem, nepřesahujícím váhu 42 kilogramů.

K věci.

Muž, pokud možno statný chlapák, stojí mírně rozkročen a pevně uchopí svou tintítkovou partnerku v pase a nasadí si ji na svého Šemíka.

Pevné nasazení se totiž v turbulentní fázi styku ukáže jako velmi podstatné, neboť se zhusta stává, že chrastítková žena při frekvenci 65 a více otáček za minutu se dostává díky odstředivé síle z kopí ven a při rychlosti více jak 100 otáček za minutu dokáže muže nejen opustit, ale bývá katapultována i skrze skleněnou výplň dveří ze souložícího prostoru. Rekord v tomto letu drží Hana S. ze Zlína, kterou vloni na podzim našla místní policie celých 27 metrů daleko od místa souložiště.

Je-li tedy žena pevně usazena na oji, muž bivojského typu uchopí partnerku jednou rukou za hlavu, druhou za spodní část nohy a protipólným pohybem, jako když roztáčíme vrtuli u letadla, ženu cvičně rozpohybuje, aby vyzkoušel, zda je v pořádku mazání, zda přístroje, zvláště pak vlhkoměr, pracují normálně. Je-li na palubních přístrojí vše v pořádku, provede muž důrazný pohyb k roztočení a ženu kolem své osy přivádí do správných otáček. Experti doporučují kmity pravotočivé ve směru hodinových ručiček, ale proti gustu není dišputát. Je-li dáma zaměření levicového, není nic snažšího, než ji roztočit v obráceném gardu. Kvůli odkrvení hlavy a následné motavici je vhodné při prvních stycích směr souloživých otáček prostřídat.

Bivoj může jako vyvolávač na Matějské pouti zvolat: "Kdo má zájem, nechť si rychle dokoupí jízdenku na létající draci!"

Varuji však sexumilné partnery, kteří chtějí polohu "Na vrtulku" vyzkoušet bez přípravných tréninků. Mohli byste dopadnout jako Jiří K. z Liberce, který otáčky přehnal a na místní policii jeho výpověď začínala slovy: "To je zajímavé, před chvílí jsem s ní ještě souložil a už je po ní vyhlášeno celostátní pátrání…"

25.Švédská trojka

Do našeho puritánského Polabí byla tato poloha přenesena z uvolněné Skandinávie, kde mají věčí zimu a proto pro zahřátí vymýšlejí přerůzné varianty laškování.

Švédská trojka má dvě varianty, obě však ústí k jednomu konci nad Labem. Dva muži a jedna žena, dvě ženy a jeden muž, v žádném případě ovšem tři muži nebo tři ženy, to už pak jde o zcela jinou variantu obcování.

U obou variant je však důležité, aby si všichni tři souložnici udělali před stykem malou pracovní poradu, na které by si přesně rozdělili úkoly, které je čekají. Bez bojového rozdílení je to pak samá ruka, samá noha a nikdo neví, kdo proti komu, kdo s kým a tomu podobně.

Při pracovní poradě je dobré rozkreslit si na čtvrtku papíru barevnými pastelkami z Narpy takzvané silokřivky, kterými směry kdo bude útočit, kdo z partnerů má na starost rotu týlového zabezpečení. Neboť když se pak zhasne, začnou všichni bezhlavě útočit, kiksne obrana a ke slovu dojde známé fotbalové heslo: "Nedáš, dostaneš."

Vůbec se nestyďte na náčrtek operací připevnit i praporky, uchycené na špendlíku, tak jako to dělají dobří vojevůdci. Neuškodí během bitvy na chvíli rozsvítit a zkontrolovat si pozice, průběžně praporky přemisťovat, neboť jak víme, situace na bojišti se mění každou vteřinou.

Povolují se i slovní povely. Například: "Jardo, přesuň své bojové vozidlo pěchoty (BVP) na Venušin pahorek, kóta 604 a přenechej obranu zádě Věstonické Venuše řadovým pěšákům, krkavče. Tady Orel, končím, přepínám". Mohu vám potvrdit, že ženu dokážou tyto povely nesmírně vzrušit a na bitevní pláni se pak vypne k nevídaným výkonům.

Vězte, že není většího zoufalství v bitvě, když každý z bojovníků hrabe jen na sebe, upřednostňuje zaďoury(malé domů) v okamžiku, kdy by měl naopak zavelet k útoku výkřikem: "Uráááá!" Za všech okolností je třeba dodržovat předem dohodnuté taktické pokyny, na kterých se trojka dohodla a kdo je poruší, měl by být na dvě minuty vyloučen ze hry. Při vážnějších prohřešcích pak do konce utkání, v tomto případě do orgasmu těch druhých.

Čtvrtku papíru s praporky po bitvě zničte, neboť manželky (nejsou-li zrovna boje přítomny) nemívají valného porozumění pro kóty a koity na cizím bojišti a mohly by vám plánky hezky dlouho otloukat o hubu. Musíte být naopak fikaní jak liška, která koneckonců, na rozdíl od vás umí dokonale jednu věc: Zametá za sebou stopy svým vlastním ocasem.

26. Ústní podání

Dnes, kdy celý svět ví, že Clintonovu poklopci se říká "US Open" a ústa Moniky Lewinské jsou již probírána v občanské nauce na všech základních školách, přichází orální metoda uspokojování do módy.

Úředníci dobře vědí, že o některé záležitosti se žádá písemně, u některých naopak stačí jen ústní žádost. Ťukají na lejstra, mrkají na žadatelku a smyslně naznačují: "Slečno, tady bohatě postačí orál."

Přijde-li naopak na úřad muž z venkova, ihned dodá: "Orál? Oral jsem orál, ale málo…"

Prudérní lidé, kteří se sexuálně tzv. zakonzervovali a krom polohy "Tváři v tvář" nepřipouštějí jiné varianty, budou dozajista ohrnovat nos nad tím, že ne pokaždé musí být "nožikvovrecku", nicméně musíme je lehce pokárat: Vše, co se libí oběma partnerům, je dovolené, vše, co přináší oběma partnerům slast, je přímo doporučované. A někdy bohatě stačí, když se jeden obětuje a přinese alespoň slast tomu druhému.

Každý muž, který kdy okoštoval orál, nemůže si vynachválit onu ztrojnásobenou něhu, při které si s chutí zařve: "Když mi děvče dělá orál, nejradši bych zpíval chorál!"

(Nebudu zde připomínat poněkud vulgárnější slogany z dob totality, kdy majitel sovětského vozu jednou takhle zařval: "Kdo mi brčko vyhulí, toho svezu v žiguli.")

Jedna snědá spoluobčanka z terciálni sféry, která si podobným způsobem vydělávala v průjezdu ulice Perlové, zakoupila si za první honorář kožené nákoleníky, jaké používají dlaždiči. Ne že by byla sprostá jako daždič, ale chtěla si ochránit z toho celonočniho klečeni svá kolínka.

Pokud jsou k tomuto úkonu svolní oba partneři, mohou si vyhovět oboustranně, v tzv. poloze 69, double orál, kdy muž líbá mušličku a upíjí z kalichu blaha, zatímco žena na straně druhé mluví do mikrofonu.

Díky některým umělcům se orál dostal i do umění. Vzpomeňme například píseň Jiřího Zmožka, ve které se Jana Dolkošová v textu dopustila této zapřisáhlosti: "Já to s tebou jednou provždy vzdávám, už mě nebaví to blbý kouření."

Orál, čili ústní podání, se dostal díky Monice i na internet.

Kenneth Starr, přísný to vyšetřovatel – šmírák, udělal pro propagaci sexu "opravdu hodně". Každé dítě si dnes může zasurfovat v oblastech, o kterých jsme dřív mlčeli či jen šeptali potmě.

Není divu, že mu pornomágHustler nabídl místo v redakci.

A celý svět se rok bavil o tom, co všechno se odehrávalo za intimnosti v Oválné pracovně Bílého domu. Bravo!

27. Lotosový květ

Lotosový květ, toť pohádka pro souložící. V Kámasútře, popisující čtyřiašedesátero druhů umění jak milovat, zaujímá lotosový květ významné místo. Ovšem vzájemné proplétání nohou při aktu budeme musit pro českou verzi trochu přizpůsobit, aby nedošlo k polámání údů a vzájemnému zaškrcení.

Místo lotosového květu mohla by se poloha česká jmenovali pampeliškové chmýří, abychom tam nějak dostali domácí rostlinky.

Především se musíte s manželkou vysvléci a nezhrozit se. Jste-li potmě, je dobré mít při ruce baterku a občas si zašajnovat. Máte-li při lotosovém květu, respektive pampeliškovém chmýří plné ruce práce, můžete si baterku umístit do úst.

Krouživými pohyby s baterkou v ústech začnete kolem nahé partnerky obcházet a kroutit hlavou, čímž paprsky světla budou střídavě osvětlovat tu horní, tu dolní část ženského těla. Ani byste nevěřili, jak tato osvětová a svítivá akce bude vaši manželku vzrušovat. Určitě neodolá a bude chtít váš rozehřívací výkon komentovat:

"Ty dneska, Franto, tak krásně svítíš!"

Pokuste se na to manželce odpovědět, i navzdory tomu, že vaše řeč s baterkou v ústech bude přípodobna spíše huhlání. I zde vás manželka určitě pochválí slovy:"Ty dneska tak krásně huhláš!"

Rituál svícení zakončíme tím, že manželku pětkrát rychle oběhneme a zadýcháni se pak usadíme proti ní. Manželka se vám rozkročmo posadí na klín, rozpřáhne ruce a pomaličku jako víla vás počne objímat, aby se na chvíli zase vzdálila, zase přiblížila. Vy zůstaňte tím pasivním, protože jste si již fušku s baterkou řádně odbyl. Choť se stále vrtí ve vašem klíně, odsedává, přisedává a rukama provádí tzv. tulení lotosového květu. A co je důležité, mluví na vás bhavivalštinou.

Zde nastává hlavní kámen úrazu. Málokterá manželka umí bhavivalsky. Přihlásit ji do kurzu a čekat, až bhavivalštinu zvládne, to byste si taky do konce života nemuseli zasouložit. Můžeme být méně přísní a úkol zjednodušit. Ať na vás mluvit jakýmkoliv jazykem, jen ne češtinou. Nejideálnější jsou jazyky topořící, například maďarština nebo finština. Když se dostane do fáze vyvrcholení, opět ji ošajnujete baterkou a zahuhláte: "Huž budu, hmáňo!" To manželku přivede k maximální extázi, vyrve vám baterku z úst i s chrupem, přisaje se na vás svými rety a pampeliškové chmýří pomalu opadává.

Vy běžte po orgasmu k zubaři, dokupte nové baterie a chystejte se na nový lotosový květ.

28.Nevěra

Vždy jsem zastával názor, že nevěrný může být člověk jen sám sobě. Protože nikomu jinému nepatří, byť si na něj mnozí dělají ohromný nárok.

Také jsem nikdy nesouhlasil s psychology, kteří nevěru označovali jako selhání. V tom případku jsme selhali všichni, kteří si ve snách představujeme lepší svět a nejsme schopni pro něj nic udělat.

Co je větší hřích?

Když se zamilujeme duševně nebo vyspíme fyzicky?

Krásná hesla o věrnosti až za hrob působí na oko dojímavě. Ale v člověku se neustále pere jeho horší Já s jeho lepším Já, chvíli vede ten, za chvíli onen, nikdo není dokonalý, co se mravů týče.

Mravokárci, často ti největší hříšníci, si z toho nadělali živnost.

Jistě. Když nasloucháte donchuánům, kteří razí heslo: "Vyspat se, to ano, ale žádné důvěrnosti," nejspíše se pohoršeně podivíte nad jejich zvláštním koníčkem a cynismem.

Nevěra, pokud nejde o koníčka chorobného (každý den osedlat nového koně), by se ale měla přecházet. Asi jako silnice. Ti, kdo ji rozpitvávají, utrápí si duši.

A trochu humoru do našeho soužití.

Představte si, jaký kouzelný dialog by se odehrál mezi manžely, kteří se večer sejdou u rodinného krbu a vyprávějí si, co hezkého dnes v oblasti sexu prožit.

Já měl dneska tak fantastickou blondýnu, tomu bys. Máňo, ani nevěřila."

"To je prima," opáčí manželka. "Hlavně, že vypadáš svěže a že ti při tom bylo dobře. To já měla chlapíka od nás z kanceláře a ten ti i během aktu myslel na neproplacený faktury."

"Ten necita!" praví manžel. "Takovou krásnou ženskou jako jsi ty, a on blbec myslí na faktury! Apropo, ta moje blondýna mě naučila novou prima polohu. Nepůjdeme si ji vyzkoušet?"

"Samozřejmě, miláčku, náš vztah se tím jen oživí."

Dialog ze sci-fi filmu?

Přiznat se, nepřiznat?

V jednom filmu Miloš Kopecký podal jednoduchou radu: "Zatloukat. A když vás přistihnou, pořád zatloukat a zatloukat a zatloukat."

Je totiž zvláštní, že přiznáním naděláte bolest do duše právě tomu druhému. Myslím, že v tomto případě svěřená starost není starostí poloviční, ale dvojnásobnou.

29. On hledá jeho, ona ji.

Málo na tom, že on hledá ji a ona jeho. Revoluce politická otevřela brány i revoluci sexuální. Najednou jsme zjistili na stránkách různých tiskovin, že také on hledá jeho a ona ji. Že existuje určité procento lidí (4%), kteří k tomu ani omylem nepotřebují opačné pohlaví.

V zásadě buďme my, kleří mají názor, že klacek do klacku nenarveš, tolerantní. Je to prostě jiná orientace. Za bolševika nás utvrzovali v tom, že to je úchylka. Nemoc, kterou je třeba léčit. Procenta homosexuálně orientovaných byla stejná, akorát se o tom nesmělo mluvit.

Vypadá to sic divně, když si chlap luskne prsty a mlsně pronese:

"Sakra, to je chlap!"

Vypadá to sic divně, když se ženská olízne nad ženskou, ale svět se vyvíjí.

Svět se vyvíjí, předsudky ovšem zůstávají.

Tu a tam se k tomu někdo statečně na veřejnosti přihlásí, ale naše hodnocení je jednoslovné a povětšinou pejorativní:

"Teplouš!" "Lesba!"

I tak však může být pro muže zajímavé, když v pozici na kukačku může být přítomen milování dvou žen.

Může to být v mnohých ohledech inspirativní. Například zjistíte, že celý akt nemusí být jen tam a zpátky, jak jste byli doposud zvyklí. Kupodivu můžete objevit nedozírnou dálnici něhy, vyjádřenou především dotyky a laskáním.

Jde o to, když už vás dámy takto ponechají v poloze sledujícího střelce, aby u vás nepropukly vášně naplno. Jen těžko se tomu brání. Pouze úpíte, jak byste se chtěl také zapojit, ale není vám dáno. Prožíváte utrpení zvířete, které se nemůže aktivně zúčastnit jakýchkoliv hrátek. U koní se takovým v akci připouštění říká "záplenťák."

Ovšem i dámy "pod obojí" dokážou být vstřícné a v určité fázi svého rozhicování vás mohou přizvat do hry.

Rovnou k mašinám, nádeníci!

Nedělejte ani na chvíli drahoty, protože podobný okamžik, kdy vás od lízaného mariáše pozvou k licitovanému, neprobíhá každý den.

Většina z nás se tohoto líbezně vyprovokovaného aktu vůbec nedožije. Ale žijeme s tím a jen ve snách si představujeme, jak nás dvě krasavice přizvou do rozehrané partie a my předvedeme sto sedm kulových.

Někdy i bez té stovky a sedmy.

30.Hit konce století – viagra

"Viagra za tři stovky na lékařský předpis!" přečetl jsem si dnes v novinách. Kdo by chtěl denně tohoto povzbuzováka, musí si ušetřit devět tisíc měsíčně. Drahý to sex. Leda tak souložit na doplňkovou půjčku.

Čtu dále. Lék na mužskou potenci může ženám sex znepříjemnit, píší noviny. Protože jim setrvalý stav stačí. Ženy po zázračné modré pilulce netouží. Uvítaly by více něhy. A na něhu pilulku nejsou. Zatím.

Čtu dále. Viagra se stane drogou, tvrdí Uzel. Copak Uzel, ten se v tom vždycky nějak zašmodrchá.

Čtu dále. Potíže s dosažením a udržením erekce se týká 52 procent mužů ve věku 40 – 70 let. Je nás dost.

Čtu dále. Vědecký název viagry zní: sildenofil citrát, oxid dusnatý. Vynálezce viagry obdržel Nobelovu cena za rok 1998. Vida, vejde do dějin za světa vzpřímení.

Čtu dále. Údajně si žádný muž nedovede představit větší potupu, než selhání při pohlavním aktu. Nesouhlas. Já to jednou zažil a byla to docela legrace. Zvláště pro partnerku.

Čtu dále. Během prvního týdne v Americe předepsali lékaři 40 tisíc receptů. Další týden to již bylo 40 tisíc recepisů denně a mnozí lékaři si na to pořídili speciální razítka. Předpokládám, že do nového tisíciletí budeme všichni viagru snídat.

Čtu dále. Viagra nebude hrazena zdravotními pojišťovnami. To by také ihned zkrachovala. V celosvětovém měřítku je 140 milionů mužů postiženo ochablostí potence a chudák zdravotní pojišťovna, která by měla takovou početnou armádu chtíčů uspokojit.

Čtu dále. S příchodem viagry se mnohé ženy obávají častější nevěry. Není divu. Když sníte viagru a nikdo není zrovna po ruce…

Čtu dále. Nejpodivnější účinek viagry spočívá v tom, že někteří pacienti po jejím polknutí začnou vidět modře. Tmavomodrý svět Jaroslava Ježka byl potupen pilulkou.

Čtu dále. Pokud u pacienta dojde k erekci, která trvá více než čtyři hodiny, je třeba zajit okamžitě k lékaři. Pokud se vůbec vejdete do dveří.

Údajně již vynalezli super-viagru. Funguje i doma.

Jeden muž si zas nožem krájel prášek viagry na čtyři díly, a když se ho žena ptala, proč je tak šetrný, opáčil mile: "Já ti chci dát jen pusu."

Čtu dále. Kvůli užití viagry bylo již zaznamenáno 300 úmrtí.

Tak tedy ano – sexem do nebeských bran.

S viagrou do věčných lovišť.

31. Nájtklaby

Promiňte mi to důvěrné oslovení, oficiálně se to jmenuje night-cluby, ale ono to zní tak cize. Zdomácněly nám nájtklaby a vesnice, která podobný podnik nemá, ve světě sexu nic neznamená. Dnes je potřeba, aby každá víska měla osvěžující hambinec s patřičným neonovým osvětlením, kde sociální pracovnice z terciální sféry tělesně osvěžují přepracované podnikatele.

V rámci jedné pracovní reportáže do Pivního kurýra (hle, jak si člověk lehce najde výmluvu) jsem jeden takový podnik navštívil.

Samozřejmě, že ve vší počestnosti, jak jinak.

Doprovázel jsem výherce jedné naší soutěže, který vyhrál tři hodiny pobytu v sexuálním domě. Byl jsem překvapen, jak útulno v domečku bylo. Postavili před nás jídelní sexuální lístek(podobný normálnímu menu-lístku z restaurace), ze kterého si náš výherce mohl vybrat, co hrdlo ráčí. Tedy hrdlo ne, byl limitován pouze cenou tři tisíce korun. Já to platil. Byla to pro mně zvláštní situace. Připadal jsem si jako fotr, který jde za synka zacálovat jedno dvě čísla.

Nutno říci, že se výherce zprvu styděl a nemohl si z jídelního sexuálního lístku vybrat. Pak ale přišla osvětová pracovnice, sedla si mu na klín a naznačila mu, že všechno na lístku je jedlé. Aby se přesvědčil, nabídla mu drobný zákusek – počala se s ním lehce kamarádit, povídat. Bylo to šikovné, ostych se ztratil.

Pak si pracovnice odvedla klienta do komůrky a já klábosil s majitelem hambince. Byl to vzdělaný muž s výtvarnou erudicí. Ukazoval mi svá zátiší, zatímco za stěnami výherce protrpěl své první číslo.

Hodiny běžely a majitel se mě zeptal, jestli si také nechci zkrátit čas. Že by mi poskytl Ukrajinku grátis.

Zalekl jsem. Třeba nemá pracovní povolení. A já koneckonců také nemám od manželky žádné povolení.

Uctivě jsem odmítl: "Sakra, ty vaše krajinky a zátiší jsou vyprděný jako ze života," pravil jsem poeticky.

Za stěnami se odehrávala další čísla.

Pak se výherce unavil a jeli jsme domů.

Jak říkám, nájtklaby, to je věc.

Sexuální pracovnice se nám svěřila, že jediné, co musí ve své profesi ohlídat, je – nezamilovat se.

Že to by byl její konec.

Moc jsem tomu tenkrát nerozuměl, ale dodneška o tom přemýšlím.

Představa zamilované sexuální pracovnice mě budí ze sna.

32. Nákazy

Že láska je věc přenosná, o tom dobře vědí na venerologických odděleních až moc dobře. (Venerologie = lékařství pohlavních chorob). Především musíte mít po ruce nějakou přenosku, což není jehla do gramofonu, ani přepravka na hrušky. Je to osoba, která na vás přenese díl své nezodpovědné choroby.

A vy pak v rámci zatloukologie tvrdíte, že jste to chytil na záchodku. Ano, i tam se to dá chytit, ale je to značně nepohodlné.

V rámci prevence jest nejlepší před každým započetím styku vyžádat si od partnerky hygienicko-epidemiologický průkaz.

Nejlépe dvě a půl minuty starý.

Vůbec se před stykem málo legitimujeme. A bylo by to věru dobré. Řekne-li vám například děvče, že ještě nemá občanský průkaz, jděte raději od toho. Smrdí to mravnostní policií.

Stejně tak, když vám děvče slíbí, že vás povozí po svých orgánech, vyžádejte si její řidičský průkaz.

Stejně tak, když se vás pokouší sbalit dáma poněkud postarší, vyžádejte si od ní technický průkaz o stavu jejího orgánu a počtu najetých kilometrů. Nezapomeňte na případné emise (výfukové plyny). Nikdy neuškodí s sebou vozit desinfekční a desinsekční pojízdnou jednotku.

Tu deratizační jen v nejhorších případech.

Případným nákazám se tím samozřejmě nevyhnete, ale až budete ležet na kožním, můžete si říci alespoň jednu optimistickou větu:

"Něco jsem chytil, ale dělal jsem proto, co jsem mohl."

Nobody´sperfect.

Nikdo není dokonalý.

Kdykoliv se vám může cokoliv přihodit.

Gumičkáři praví, že oni jsou mimo hru. Že je nic podobného nemůže potkat.

Krutě se mýlí. I taková gumička podléhá procesu srolováni a srolovaná gumička není žádnou gumičkou.

Jistěže ochrana je ochrana. Můžete však mít na hlavě přilbu, ale když vám spadne za košili kus baráku, máte helmu namáčklou na lebce jako její věrnou součást.

Spíše je třeba před každým náhodným stykem zajít s dotyčnou k lékaři, nechat si ji prošetřit a až teprve pak ulehnout k výkonu.

Oddálí to sice vaši touhu, ale budete mít jistotu, že domů nic mimořádného nepřinesete.

33.Erotogenní zóny a dálnice

Erotogenní zóny prý máme každý jinde.

Doporučuji si je vyhledat.

Ve Zlatých stránkách je nenajdete.

Jedna moje známá říká, že má erotogenní zóny úplně všude. Stačí prý, když kolem ní přejde poklopec a už jí to hraje po celém těle.

Někteří doporučují zavést si tzv. erotogenní mapku a před každou souloži jednotlivé zóny otipovat. Stejně jako si kasaři otipovávají byty. A zakreslit si do této mapky, co zaručeně na tu kterou funguje.

Bylo by pak hezké si na sexuálních burzách podobně mapky vyměňovat. I s adresami a případnými nočními šichtami manželů.

Erotogenní zóny jsou však vážná věc, u kterých neradno se chechtat nahlas.

Jeden můj kamarád (takto opravdu začíná většina historek, kterými kamuflujeme, že jsme to nebyli my), tento kamarád měl dívku, která ho při aktu šimrala dlouhými nehty na zádech a on si přitom blaženě usmíval. Měl asi na zádech erotogenní dálnici.

Ona si myslela, že se mu to strašně libí a nehty zaryla několik centimetrů hluboko do kůže. Měl na zádech krvavé rýhy, jako kdyby ho zmlátilo celé komando důtkami. K narozeninám pak dívce koupil chňapky na nádobí, které jí před každým dalším pohlavním aktem natáhl na ruce.

Bylo to ohromně vzrušivé. Akt s chňapkami.

Na erotogenní zóny se musíte naučit brnkat, jako se učíte brnkat na kytaru.

Dáma vašeho srdce vaši brnkohru jistě dokáže ocenit: "Teda, pane mistr, vy jste mi dneska sáhnul hluboko do strun!"

Je třeba si dobře zapamatovat, na jaké doteky ta která slyší.

A neplést si to. Někde vystačí dotek chmýří, jinde je potřeba zbíječka.

Láska totiž není věc, která by se dala brát přes kopírák.

Co žena, to erotogenní originál.

Pokud jste člověk zapomětlivý, barvičky z Narpy v tomto případě může nahradit fixka. Místa, u kterých jste zjistili vzrušivou reakci, si na ženě barevně zakroužkujte.

Pak už půjdete najisto.

Jako kasař, který přesně ví, kam se má navrtat.

A možná vás takto zmalovaná žena vzruší právě těmito terčíky.

Vzhůru, střelče, do díla!

34.Afrodisiaka

Slovník cizích slov líčí afrodisiakum jako léčivo, údajně povzbuzující pohlavní pud. Zaujalo mě na tom slovo "údajně". Možné vsugerování si, že právě tato či jiná látka mohou ve mně probudit spící libido. Jisté je, že slovo afrodisiakum je odvozeno od řecké bohyně lásky Afrodity.

Již od starověku jsou známy desítky receptů, jak si připravit povzbuzující nápoje a kupodivu u většiny z nich je doporučováno mísit látky odporné, nechutné, nebezpečné, dokonce až jedovaté. Tedy jakési utrejchy, u kterých bychom si po jejich požití měli říci:

"Sakra, to jsme ale frajeři, že pro kus lásky dokážeme vylemtat takové svinstvo!"

Básník Ovidius upozorňoval na to, že podobné koktejly způsobují pomatení mysli a budí v člověku i zuřivost. Kdo tedy chce být zachvácen erotickým šílenstvím, spojeným s dlouhotrvajícím pomatením mysli? Nejspíše ten, kdo sám mysl pozbývá.

Z přerůzných receptů uváděných v láskosmilných literaturách můžeme nabídnout směsici lásky slovy Magdaleny Dobromily Rettigové: Vraž do toho litr vína značky malaga, 30 g rebarbory, 30 g ženšenu, 15 kapek ambrové tinktury, 30 g skořice, 30 g vanilkového lusku, čtrnáct dní to všechno ve víně máčej, pak přefiltruj a vymlaskni. Jenže: Ptejte se ve vašem koloniálu po ženšenu či ambrové tinktuře. Ambru totiž získáte z trávícího ústrojí uloveného vorvaně. A vorvaně těžko můžete mít ve vaně. Leda se tak dát do výroby španělských mušek. To musíte brouka, zvaného puchýřník lékařský, rozdrtit na prášek, který obsahuje kantharidin, a ten údajně umí prokrvit orgány malé pánve. Když to přepísknete, můžete vykrvácet na místě. Hodně zdaru.

Pamatuji si, jak při jednom několikadenním natáčení kolega O.Š. připravoval pro celou grupu (v tomto případě filmový štáb) nápoj lásky z mařinky vonné. Ta rostla normálně na louce, O.Š. ji dokonce poznal. Možná. Máčel ji v bílém víně (mářinku), říkal tomu macerování. Maceroval, maceroval, pak jsme to všichni vypili a místo hodů láskotvorných spali jsme v jednom kuse asi sedmnáct hodin. Když se všichni druhý den odpoledne probudili, O.Š. vítězoslavně zvolal:"To byly orgie, co?"

Protože si nikdo nic nepamatoval, mohli se všichni domnívat, že se odehrálo téměř všechno, o čem před tím jen snili. A tak je to dobré: Mohlo být, nebylo.

Ono je to tak v životě se vším. Mohlo být, nebylo.

35.Nudy

Domnívám se, že nudistické pláže vznikly z nudy.

Někteří jedinci měli již plné zuby plavek, svlékli se do naha a sdružili se na pláži.

Ctím jejich rozhodnutí a u některých svisláků a cajdáků obdivuji jejich odvahu. Když si ještě ke všemu na nudy pláži zahrají volejbal, je komické, jak jejich přístroje poletuji vzduchem. V tomto smyslu jsou vlastně plavky hodně milosrdné.

Doporučil bych nudistům hru v ragby. Tam je možné skoro všechno a takové zatahání by věru prospělo našim bránicím ku smíchu. Navíc pak, když ragbisté dělají tzv. mlýnské kolečko, věru by to vypadalo u nudistů jako hromadná soulož.

Je zcela logické, že nudistické pláže nepřitahují jen nudisty, ale také šmíráky.

Šmírák je zvláštním druhem fanatika, který pro své pozorování nahých těl je schopen jako veverka vylézt na nejvyšší borovici či strávit nepohodlný den v pichlavém šípkoví. Aspoň si nějak zapíchá. Bývá ke všemu vybaven pořádným dalekohledem, který se naučil držet jednou rukou. Ke všemu musí ještě v těch vedrech trpět: Naháči se jdou osvěžit do vody, ale šmírák je omýván jen svým vlastním potem a funěním.

Možno ho přirovnat k lovci a dotázali se ho navečer, kolik že vlastně ulovil kusů.

Třeba si své "oběti" i fotí, dělá si kartotéku naháčů a mohl by je nabídnout filmařům s následnými poznámkami:

"Nemáte zájem o figuru, které běhají prsa po kolenou?"

"Je libo frajírka, který svým chobotem dělá rýhu na pláži?"

"Chcete babičku, které vnuci schovali její prsa do písku o pět metrů dál, než leží?"

Avšak buďme benevolentní a vášeň chodit nahý, nahá po pláži, respektujme.

Třeba na tom jednou budeme taky tak blbě, že nebudeme mít co na sebe…

Někdy vám postačí, když se půjdete nudit do společnosti, vzít si na sebe alespoň fíkový list. Vyjde to levně a když vám dojdou argumenty, můžete se fíkovým listem ovívat kolem obličeje a pravit:

"Tak dlouhý léto jsem už dlouho neviděl."

36.Porno

Ta žeň podivných kazet, které se na nás usmívají z desítek prodejen! Bujná prsa jako vozy, údy síly hadice. Kdo jste si však dosud nekoupil či nezapůjčil pornokazetu, nedělejte to. Ze studijních důvodů jsem to udělal za vás a mohu vás od toho upřímně odradit pěti slovy: "Je to furt to samý."

1+1, 1+2, 2+1, 3+2, 2+3, 10+10, dohromady nula. Zepředu, zezadu, zespodu, zeshora, bokem, kolmo. Jakoby rafinovaně, výsledkem však strojená bušírna, jakási olympiáda krkolomností. Fantazie je o něčem jiném, než o změnách poloh a variant vniknutí. Někdy je to k puknutí. Bránice. Dáma má šestky a mlátí s nimi svého partnera. Černoch má pravítko 60 cm a dělá si na něm uzel, aby nezapomněl další kaskádu bušení. Dáma s psíčkem, pán se slepicí, zoodebilita.

A pokaždé strašné funěni. Asi jako u tlusťocha, který odmítá jízdu výtahem a udělá si pauzu mezi devátým a desátým poschodím. A hekáni. Hekání možno přirovnat stenům, když vám ukradnou auto i s doklady a policajt vám řekne: "Buďte rád, že vám to neukradli i s manželkou."

Též přemíra uměle vyrobených orgasmů, kdy dámy škrábou omítku a páni poulí očima jako Poulíček, když se mu zastavil kolotoč.

Běžte raději s tou svojí na Petřín a držte se za ruce.

Také anomálie, ale dá se to přečkat. Především bych předpokládal, že dobré porno mělo by obsáhnout špetku vtipu. Nuda. Každý to bere tak vážně, jako by dupal za národní mančaft a chtěl se ze základní skupiny prošťouchat na mistrovství světa. Nechybí pot, zaťaté pěsti, ale všechno to jsou dohromady promarněné šance.

Musí to být dobře placené zaměstnání. Jen považte, na pokyn se ztopořit a ještě se nechat očumovat štábem. Na povel roztáhnout nožky a mít patřičný rosný bod. Kdepak. Usedám do houpacího křesla s kytarou a brnkám si vlastní variaci na Fráňu Šrámka:

"Čekám Tě dnes večer v lukách, čekám dnes večer na Tebe, bude Ti dobře v mých rukách a odnesu Tě do nebe. Čekám Tě v keři za zahrádkou, hned tam, co roste divizna, jen nechoď, prosím, s kamarádkou, ať tam jsme jenom sami dva. Budu Ti Fráňu Šrámka říkat, snad nad Otavou u splavu. Ty přitom budeš něžně vzlykat a já v těch slzách poplavu. Snad ňáký lodě nás tu najdou, bůh lásky jménem Ambrózek, prozatím mávám na Tě kšandou a leze mi to na mozek…"

Není-liž toto pěkný počátek porna?

Nějak se začínat musí.

37.Horké telefony

"Zavolej 0609111333. zavolej mi do klubu, udělám ti to po telefonu tak, že ti polezou oči z důlků."

Tak nějak a tomu podobně na vás může ze sluchátka vypláznout jazyka chtíč, hlas jako ze struhadla. Tak už máme i sex po telefonu, povzdechl by si Švejk před paní Müllerovou.

Těch linek jsou desítky a musí to být zajímavé povolání uspokojit někoho přes drát. Jen si představte onu telefonní linku, kolik údů a ňader se dá do jednoho uzounkého drátu narvat. Až by měl člověk pomalu obavu, že se drát přepálí onou vyšpekulovanou chtivostí.

Věc je patrně založena na tom, že si člověk dělá iluze, že na druhém konci drátu sedí macatá lolobrigida, která sténá tak upřímně, jakoby vás chtěla skrze linku přicucnout až k sobě. Kdyby byl k dispozici videotelefon a vy na druhé straně viděli upachtěnou Mařku, která má nohy naložené v lavóru a heká dejme tomu nad připáleným hemenexem, třeba by vás přešla chuť.

Přiznám se, a mimořádně to nebudu svádět na kamaráda, že jsem jednou v Mladém světě dělal reportáž o podobné horké lince vzdechů. Byla to po revoluci absolutní novinka, protože za totality jste si po telefonu mohli objednat akorát tak uhlí a stejně vám ho nepřivezli.

Přišel jsem za tou paní, která do telefonů 24 hodin vzdychala a byla to kupodivu docela normální ženská, ve věku pětatřiceti let, která měla to nadání, že uměla slovně pracovat s představami těch druhých na druhém konci aparátu.

Vydělávala si poměrně slušný peníz, ale za ony dvě hodiny, kdy jsem byl u ní na reportáži, poznal jsem, že je to těžká dřina.

A vážně měla pod stolem lavór se studenou vodou. Máchala si v něm nohy a ono cachtání údajně některé klienty vzrušovalo natolik, že do drátu řvali: "Miláčku, ty už jsi vážně hotová?"

"Dočista hotová." řekla mi, když jsem ji podával packu na rozloučenou. Ani jsme si nevyměnili adresy; volal totiž další chtíč.

Potichu jsem zmizel a v hlavě jsem měl zafixovány všechny fígle, kterými dokázala rozpumprdlíkovat zákazníka.

I když si přitom současně na plotně kvedlala knedlíky s vajíčkem a s plnou pusou vzrušovala prázdné nádoby na druhém konci drátů.

Zkuste si na to vzpomenout, až vás přepadne touha zatelefonovat si pro deset deka sexu.

38.Fantazie

Fantazie nám chybí nejvíce. Nikoli peníze nebo chytrá manželka.

Kdo je fantazií obdařen, nemívá to sice lehké, ale je nadnášen jako balónek napuštěný héliem.

Fantazie umí zušlechtit zdánlivě neúrodnou půdu i v sexuálních vztazích. Praví i nezprofanovaní sexuologové, že fantazii se meze nekladnou a co vyhovuje oběma partnerům, je pro ně dobré.

Ovšem umět se naladit alespoň na přibližně podobnou frekvenci, to dá fušku.

Například udělejte cokoli, co vás napadne a uvidíte.

Setkáte-li se u partnerky s pochopením, pokračujte.

Povolte uzdu a nevšímejte si osidel či šikan.

Svět je váš.

Půjčte si ho a zvelebujte.

Vynášejte do nebes zdánlivý nesmysl.

S pokorou vzhlížejte k tomu, co vzniklo.

Lehce dýchněte do mýdlové bubliny – jste přece uvnitř.

Okolí si nevšímejte; žádné není.

PivrncovaKámasůtra balancuje na pomezí poetiky a realismu. Ostatně, takový je náš život. Leckdy upachtěný, ovšem vždy člověčinou navoněný. Prosáklý potem, rumem a koňmo, leč i toto jsou jen vnějškoviny, žádné vnitřniny.

Člověk, který není morousem, kakabusem, hajzlíkem, vždycky něčím voní.

A co nejvíce potřebujeme, jest nadhled a humor.

Spojitě řečeno: Humorný nadhled.

Budiž vám na chvíli v tomto smyslu útěchou sexuální dotazovna. Máme se na co těšit.

Je totiž až k nevře, na co se dokážou lidi zeptat. Hlavně, že se ptají. Dají tak vydělat desítkám sexuologů, kteří na vymyšlené otázky dokážou vymyšleně odpovědět.

Však co na tom. Pouze se tím živí.

Když jsem ze studijních důvodů prolistovával všechny možné sexuální dotazovny, zíral jsem, s čím vším se lidé svěřují. To, co by člověk ve tmě nezašeptal ani do prázdného hrnce, ventilovat před veřejností!

Ale co, aspoň se něco dozvíme.

Že Josef K. z Kralup má příliš dlouhé pravítko. Že František P. má pravítko naopak velmi krátké. Že Viktorie B. má nutkání dělat to na veřejnosti. Že Alois N. by chtěl oklátit celou zeměkouli.

Zkrátka tam sezvíte vše.

39. Sexuální dotazovna

Sexuálních dotazoven je spousta a je vůbec s podivem, s jakými roztodivnými věcmi z osobního sexuálního soukromí se dokážou lidi svěřit. V Pivním kurýru máme již několik let zavedenu sexuální dotazovnu, ve které na přerůzné problémy našich spoluobčanů odpovídá RSDr. Olinka Hodinová – Hauptvogelová, CSc. Řada čtenářů pochybuje o tom, že existuje, ale její svérázné odpovědi budiž vám nápovědou, že se musí jednat o zkušenou čtyřicátnicí až padesátnici. Ostatně, posuďte sami:

Dotaz – Moje manželka je tak stydlivá, že se s ní mohu milovat jen po tmě. Za šest let manželství jsem ji ještě neviděl svlečenou. Začínám mít strach, jak vlastně vypadá. Poraďte.

Olinka: "Nejspíše asi ví, proč to dělá, třeba se nechala na vojně tetovat a stydí se vám přiznat, že má na pod bříšku vytetovaného Zemana. Nebo je jako Milady ze tří mušketýrů cejchovaná jako bývalá nevěstka. Anebo je šeredná jak noc a vy buďte rád, že to chce jen po tmě."

Dotaz – Šla jsem opuštěným parkem a najednou se přede mnou objevil cizí muž. Rozevřel kabát a ukázal se mi nahý. Líbil se mi. Chtěla jsem ho pohladit, ale on utekl.

Olinka: "Třeba byl plachý, třeba jste na něj šla dost zhurta. Zkuste to opačně. Choďte po parku vy a rozevírejte svůj kabát. Případně zašlete do redakce vaše foto s rozhaleným kabátem. Ráda vám s chlapci z Pivního kurýra odpovím, zda jejich barometry stoupaly či klesaly."

Dotaz – Včera mi manželka v průběhu soulože řekla: "Láďo,ty ale dneska jedeš jako kanec!" Dost mě to povzbudilo. Až na to, že jsem Josef. Co s tím?

Olinka: "Bystřejší by usoudil, že má ještě jednoho kance (Láďu) v zásobě. Utěšujte se tím, že podobně řeči i o vás vede s Lálinkem."

Dotaz – Jsem již třicet let ženat a manželka ode mne vyžaduje stále sexuální styk. Jak se tomu mám bránit?

Olinka: "Jednoduše. Řekněte jí, že styk s nejbližšími přímými příbuznými je trestný. A kdo je bližší přímý příbuzný než vaše žena?"

Dotaz – V poslední době po mně manžel vyžaduje přerůzné, někdy až divnépolohy lásky. Kde se to mohl naučit? Vždycky nám stačila ta jediná, osvědčenápoloha, při které jsem mu podržela a bylo po ftákách.

Olinka: "Inu svět se vyvíjí i po ftákách. Kupte si PivrncovuKámásůtru."

Dotaz – Našel jsem si ve dvaapadesáti letech milenku. Poprvé v životě. Protože jsem poctivý, řekl jsem to manželce. Zbila mě. Co mám dělat?

Olinka: "Držet hubu."

Dotaz – Minulý rok jsme s manželem souložili a on mi během výkonu usnul. Co mám dělat?

Olinka: "Nebudit."

Dotaz – Na služební cestě v Ulanbátáru jsem si to rozdala s Mongolem. Nehrozí mi, že porodím mongoloidní dítě?

Olinka: "Nanejvýše velblouda, ale toho můžete věnovat do ZOO v Ústí nad Labem. Už jich tam mají z podobných služebních cest čtrnáct."

Dotaz – Můj manžel je aktivní sportovec. Dva dny před výkonem odmítá souložit, aby se nevyčerpal. Dva dny po výkonu také, protože je vyčerpaný. Co mám dělat?

Olinka: "Hrát na cizím hřišti."

Dotaz – Zbožňuji Karla Gotta. Koupila jsem si tričko s jeho barevnou podobiznou. Jenže to vyšlo tak, že tam, kde má on oči, mám já bradavky. Když se pohnu, vypadá to, že Kája poulí očima jako Hurvínek. Co mám dělat? Tričko bych nerada vyhodila, stálo 372 korun.

Olinka: "Vystřihni si otvory tam, kde máš bradavky. Hurvajze už nebude dělat Karel Gott, ale poulit je bude každý muž, se kterým se potkáš."

Dotaz – V poslední době jsem stále nervóznější. Chodím po bytě a nemám stání. Není to tím, že mám doma manželku?

Olinka: "Je."

Dotaz – Zkoušela jsem to nedávno se dvěma chlapy najednou. Bylo to zajímavé, ale zdálo se mi, že můj manžel byl o trochu míň aktivnější. Dá se to nějak srovnat?

Olinka: "Dá. Buldozerem."

Dotaz – Tuhle sobotu poznala ta moje po třiceti letech konečně orgasmus. Měli jsme úplně mokré prostěradlo. Myslíte, že šlo o orgasmus?

Olinka: "Možné to je, ale nejspíš se počůrala blahem."

Dotaz - Používám při onanii prezervativ. Myslíte, že jsem moc opatrný?

Olinka: "Zastavte se v redakci. Něco s tím udělám."

Dotaz – Mám sedmičky. Někdy, když se s manželem milujeme, je jimi doslova umlácen. Do práce pak chodí s modřinami a lehkým otřesem mozku. Co mám dělat?

Olinka: "A vám se nezdrcávámlíko? Mně jo."

Dotaz – Při proniknutí (do mě) můj kolega z práce vždycky zařve: "Áááá, už je tam!" Stejná slova jsem slyšela i u manžela, když sledoval fotbal v televizi. Vždycky se vzruším.

Olinka: "To je v pořádku. A pamatujte si na fotbalové heslo – Nedáš, dostaneš."

Dotaz – Jsme sociálně slabší rodina a můj muž používá ten samý prezervativ několikrát po sobě. Nemůžu otěhotnět?

Olinka: "Pokud ho zrovna neobrací naruby…"

Dotaz – Je mi 82 let a jsem stále panic. Nechci nic uspěchat. Ale přesto – neměl bych už na to vlítnout?

Olinka: "Máte nejvyšší čas, člověk je stále mladý, ale to víte, léta nestojí."

Dotaz – Je mi 14 let a už jsem vystřídala osm chlapců. Co ze mně bude?

Olinka: "Děvka"

Dotaz – Mám úchylku. Nejvíc mě vzrušuje, když si do pochvy vkládám pánské náramkové hodinky. Je to normální?

Olinka: "Pokud mají natažené péro…"

Ještě máte pocit, že RSDr. Olinka Hodinová-Hauptvogelová, CSc. neexistuje? Já mám pocit, že je skutečná až moc.

I když neexistuje.

40.Kupte si medvídka mývala

Vycházejme z toho, že člověk je nepoučitelný.

Mohl by se poučit. Kdyby chtěl.

Kde tedy jinde hledat ponaučení, než ve světě přírody a ve světě zvířat. Koneckonců ze zvířat jsme pošli, tuším, že z opice, a dokonce mám dojem, že se u některých lidí vývoj zastavil právě tam.

Nebuďme však skeptiky a pojďme se od zvířat lehce poučit. Pivrncova Kámasútra by neměla být této kapitoly ušetřena.

Tak třeba pinguíni, tučňáci. Takové baculky. Ovšem co něžnosti před aktem projevují! Nejdříve se uklání sameček samičce, která mu toto dvoření opětuje. Pak následují další úklony, vždy o pár decimetrů blíže. Zkuste se doma takto klanět: Určitě se neubráníte smíchu. V okamžiku, kdy samička uzná, že už onoho ukláněcího juchání bylo dost, lehne si na břicho a pozvedne svůj zadeček. Sameček zaplácá křídly, vlítne na ni a to, co se odehrává, dalo by se nazvat pinguiní eldorádo. Vášně tři tuny. Mlácení hlavou o zem. Zkuste si doma pinguína.

U rorýse byste to měli těžší. Ti se páří během letu a já nevím, jak na tom s létáním jste, zvláště když máte trenýrky na půl žerdi.

Pokud chcete napodobit v milostné předehře velblouda, začněte doma před aktem vrzat zubama, křivit tlamu, mumlat a bručet. Myslím, že právě doma by se vám to mohlo podařit. Když dosáhnete určitého stupně vzrušení, musíte si začít plivat po vlastních hrbech. Zkoušel jsem to, ale plivanec dopadl vždycky někam jinam.

Pokud byste si chtěli zahrát na lva a lvici, chtělo by to několik let trénovat.Nebudete tomu možná věřit, a zvláště vaše partnerka by se z toho mohla zbláznit blahem – lev dokáže akt zopakovat i čtyřicetkrát za den. Že jsem raději nedržel ústa.

Nicméně obcováni kudlanky nábožné skýtá daleko horší rizika. Ta totiž během aktu často ukousne partnerovi hlavu. V romantickém přirovnání dalo by se básnicky říci: "Zamiloval se a ztratil hlavu." Jenže u kudlanky nejde o básnický příměr, ale fakt. Mocná příroda to však zařídila geniálně. I bez hlavy může se partner kudlanky nábožné dosíci vrcholu. Doporučuji příliš často nezkoušet.

Poněkud lépe na tom bude mužské plémě, když bude chtít napodobovat pohlavní život štěnic. Sameček samičku prostě nabodne. Vhodně při rozezlení.

Pokud koukáte jak vejr a chtěli byste výra napodobit, tak si můžete dát jaro, léto, podzim pohov. Výři se páří pouze v zimě, snad aby se zahřáli, ale spíše proto, že na jaře již celá rodinka musí být zgruntu připravena lovit malé zajíce.

Příznivci sexu skupinového jsou pod vlivem páření žab. Několik žabáků najednou údajně skáče na jednu žábu (nikoliv z vaší ulice) a všichni si prý náramně užijí.

Mečovky, je řeč o rybičkách, jsou velké filuty, co se sexu týče. Mění libovolně pohlaví podle toho, jací partneři jsou zrovna k mání. Dobré na vojenská cvičeni či na školní výlet učitelek.

Nebo blbá moucha domácí. Už víme, proč jsou tak dotěrné a proč je jich jak much: Dokážou zvládnout pářeni až dvěstěkrát denně. Tedy pětkrát více jak lev a dvěstěkrát častěji než my, obyčejní smrtelníci.

Opice z rodu primátů, které k nám mají vývojově nejblíž, na tom nejsou nic moc. Pravda, samičky jsou o trochu zručnější, ale samečci – prostě hrůza. Nezkušený šimpanz je tak nešikovný, že potřebuje několik měsíců k tomu, než se naučí to, což již umí každé dítě na druhém stupni základní školy. Nepřehnáním? Není to již na prvním?!

Co se výdrže týče, naslouchejte pozorně dámy a orientujte se tímto směrem: Nejdelší pohlavní styk mají soboli a vydry. Vydrží styk dlouhý 480 minut, tedy osm hodin, celou jednu pracovní šichtu. Klobouk dolů, tomu se říká pracovní vytížení. A bez viagry.

Kdo dá na požitky, nechť se shlédne v běláscích. Tito nádherní motýlci jsou majiteli několika erotogenních zón a dokáží jich parádně využívat. Ovšem, dámy pozor, sameček běláska je nebezpečně žárlivý Nor. Těsně po aktu ze sebe vytlačí látku, kterou svou družku zašpuntuje, aby mu nebyla nevěrná. Dobrý nápad.

V lachtanech se patrně shlédli muži větroplaší, takzvaní záletníci. Lachtan totiž, aby si vybudoval pocit sebevědomého nadsamce, pěstuje si ve svém okolí lachtaní harém, dokonce ani nežere, aby všechna svá obcování stíhal.

Nejblíže k člověku línému má slon.

Jeho akt trvá půl minuty. Nic moc. Ale pozor, chcete-li předtím napodobit jejich milostnou předehru, musíte si navzájem strčit své choboty do tlam. Hodně úspěchů a štěstí v následném rozplétáni.

Jste již poučeni, který druh zvířat chcete napodobit?

Vzhůru již psanci této země, v zoologické zahradě je otevřeno, máte zelenou. Když budete mít v ruce Pivrncovu Kámasútru jako základní sexuální orientační příručku, věřím tomu, že si s některým z 258 zoologických tvorů budete rozumět.

V dobré víře a na viděnou u klece lvů.

Nebo v těch Šrámkových lukách.

A dobrá rada na závěr: "Nic si z toho sexu nedělejte."

Vono to ňák dopadne.

Table of Contents

Předehra

1.Žena

2.Muž

3.Manželství

4.Balení

5.Oči

6.Ňadra

7.Tamtodole

8.Zadeček

9.Nohy

10.Ruce

11.Kotníčky

12.První pusa

13.Mazlení

14.Milostná předehra

15.Akt

16. Polohy lásky

17.Tváří v tvář

18. Odzadu

19. Nastojačky

20. Ve vaně

21. Na houpačku

22.Grupík

23.Dej mi nožky na vejložky

24. Na vrtulku

25.Švédská trojka

26. Ústní podání

27. Lotosový květ

28.Nevěra

29. On hledá jeho, ona ji.

30.Hit konce století – viagra

31. Nájtklaby

32. Nákazy

33.Erotogenní zóny a dálnice

34.Afrodisiaka

35.Nudy

36.Porno

37.Horké telefony

38.Fantazie

39. Sexuální dotazovna

40.Kupte si medvídka mývala