Promlcený cas
Josef Pecinovský
15.2.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Promlèený èas

Josef Pecinovský

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

Promlèený èas

Josef Pecinovský

www.pecinovsky.cz/josef

"Pane pøedsedo," høímal prokurátor od svého stolku. "Považuji za prokázané, že tento obžalovaný je vinen v plném rozsahu obžaloby."

Soudcùv pohled se støetl s pohledem obžalovaného. Mladý muž v dobøe støiženém obleku se usmíval. Usmíval se od samého poèátku procesu, a soudci se zdálo, že se mu vysmívá.

Tohle nebyl obyèejný proces.

Soudce si utøel zpocené èelo kapesníkem. Ještì nikdy se mu nestalo to, co dnes. Tento obžalovaný se právì pøiznal k chladnokrevné vraždì. S cynickým úsmìvem ve tváøi popsal, jak ji spáchal, a doplnil vše detaily, které mohl znát jen vyšetøovatel, a pak už jen vrah. Musí vìdìt, že bude za chvíli odsouzen k nejvyššímu trestu.

Proè se chová tak, jak se chová? Proè je pøesvìdèen, že vyjde ze soudní sínì osvobozen?

Už je to tady, hlásí se o slovo obhájce.

"Pane pøedsedo, navrhuji tímto slavnému soudu, aby celý pøípad odložil. Od okamžiku vraždy uplynulo víc než pìtadvacet let. Celá záležitost je nyní promlèena."

Státní žalobce vzkypìl jako Papinùv hrnec:

"Námitka, slavný soude. Èas v našem procesu nehraje žádnou roli."

Pøedseda jen pootoèil hlavu na druhou stranu, protože obhájce okamžitì zareagoval:

"Právì naopak, èas zde hraje roli rozhodující. Je nutno podotknout, že tomuto obžalovanému je tøiadvacet let, a proto je nad slunce jasnìjší, že v dobì spáchání zloèinu ještì nebyl na svìtì."

Prokurátor nelenil a spustil doslova palbu protiargumentù:

"Naproti tomu je nade vše pochyby prokázáno, že obžalovaný byl na místì èinu, zloèinu se dopustil a v té dobì mu nebylo ménì než dvacet let. Je zøejmé, že v dobì spáchání zloèinu byl za své èiny zodpovìdný, protože byl prokazatelnì biologicky dospìlý. Od spáchání zloèinu neuplynuly víc než tøi roky a proto zloèin promlèen není."

"Pane pøedsedo," vzal si slovo opìt obhájce, "pokud nad tímto obžalovaným vyslovíte rozsudek ve smyslu obžaloby, budete prvním, kdo odsoudil nìkoho za èin spáchaný v dobì, kdy ještì nežil."

Soudce se koneènì vzpamatoval, klepl nìkolikrát kladívkem do stolu a vyžádal si klid.

Èert mu byl dlužen tenhle proces.

"Obávám se, pane žalobce, že obhajoba má pravdu. Ale než vyslovím rozsudek, rád bych ještì prostudoval pøíslušné právní pøedpisy a podíval se, zda náhodou neexistuje precedens..."

"V tomto smìru mohu pana pøedsedu uspokojit ihned," øekl obhájce a otevøel desky, v nichž mìl nìkolik listù. "Zatím žádný, opakuji, žádný proces neøešil podobnou problematiku."

To mi tak scházelo, pomyslel si soudce. Nakonec bude precedentním rozsudek, který zde vyslovím. Pokud však obžalovaného osvobodím, bude si kdokoli moci za pomoci stroje èasu bez obav vraždit kdykoli a kohokoli, staèí jen, aby si dal pozor na promlèecí lhùty, což se mu za pomoci šikovných advokátù snadno podaøí. Pokud jej odsoudím, vrchní soud nepochybnì mé rozhodnutí zruší, protože promlèecí lhùta tady zívá jako vchod do jeskynì.

"Pane pøedsedo," ozval se náhle prokurátor jako spása z nebes. Na tohoto èlovìka se soudce mùže pøece spolehnout, jeho jedinou touhou je odsuzující rozsudek, a soudce sám sebe pøistihl, že v tomto ohledu mu je státní žalobce sympatický. "Pane pøedsedo, navrhuji, aby bylo líèení pøerušeno a pokraèovalo se v nìm pøed dvaceti lety."

To, co žalobce vyslovil, bylo na první pohled tak absurdní, že si soudce nechal vše zopakovat.

"Vy myslíte, že bychom já, vy, obhájce i obžalovaný, i soudní zapisovatel a veøejnost, my všichni využili toho nového vynálezu, toho... ehm... stroje èasu, a pøesunuli se zpìt do minulosti, a tam dokonali své dílo?" Zálibnì se usmál. Ovšem, èas se odeète, a jediný argument obhajoby, totiž promlèení, pøestane mít platnost.

"Protestuji," vyskoèil ze své židle obhájce. "Nìco podobného je naprosto nepøípustné. To bychom potom mohli kteréhokoli, opakuji, kteréhokoli obžalovaného, který u soudu uplatní promlèecí lhùty, pøestìhovat o pár let zpátky. Návrh státního zástupce je neobyèejnì škodlivý a urážející a souèasnì odporuje všem právním pøedpisùm."

"Mám pocit, že právním pøedpisùm odporuje pøedevším stroj èasu," namítl soudce.

"Souhlasím s panem pøedsedou," øekl žalobce. "Stroj èasu pronikl do našeho života jako nový fenomen a legislativa na nìj není pøipravena. Nepochybujeme, že v tomto smìru bìhem nìkolika mìsícù nebo let zákonodárný orgán provede pøíslušnou úpravu zákonných pøedpisù. Vyèkejme tedy do té doby, než..."

"Protestuji, protestuji, protestuji!" øval nepøíèetnì obhájce. "Jakýkoli nový právní pøedpis nemùže být uplatnìn se zpìtnou platností! Znamená to, že na tohoto obžalovaného se nikdy nové paragrafy vztahovat nebudou. Žádám pana pøedsedu, aby ukonèil líèení a obžalovaného osvobodil."

"To je prèa, co?" pronesl obžalovaný, s úsmìvem ve tváøi se rozhlížel a vesele tleskal do dlaní.

"Napomínám obžalovaného, aby zachoval dùstojnost," klepl soudce kladívkem do stolu. "Kdy jste použil stroje èasu, abyste odcestoval do minulosti, obžalovaný?" ptal se soudce.

"Dnes to je pøesnì pùl roku, dìdeèku." znìla jasná odpovìï. Soudce se zašklebil a chtìl obžalovaného znovu napomenout, obhájce mu však skoèil do øeèi.

"Protestuji proti tomu, že obžalovaný je vyslýchán ve vìci, ve které už vypovídal."

"Zamítá se," rozhodl soudce a obrátil se znovu k obžalovanému: "Svou obì� jste tedy zavraždil poté, co jste odcestoval do minulosti?"

"Ano."

"Pøed pìtadvaceti lety?" znìl další dotaz.

"Jo. Do pytle, to už jsem tady ale øíkal."

"A kdy jste se vrátil do našeho èasu?" ptal se dál soudce, který se pøi nemístné poznámce obžalovaného jen zašklebil.

"Ihned vzápìtí. Vrátil jsem se do téže minuty, z níž jsem odcestoval do minulosti."

"Takže pro vás uplynulo od okamžiku vraždy do dnešního dne jen pùl roku, pro ostatní svìt pìtadvacet let," tázal se dál soudce, i když to byla otázka více ménì jen øeènická.

"Už jste se koneènì dovtípil, o co jde, dìdku?" øekl obžalovaný a nahlas se rozesmál.

"Povstaòte," øekl náhle soudce. Pro všechny pøítomné to bylo pøekvapení. Váhavì povstali.

"Vyslechnìte rozsudek. Tohoto obžalovaného odsuzuji k trestu deseti let vìzení za pohrdání soudem. Pøípad je ukonèen."

Soudní síò utonula na nìkolik vteøin v naprostém tichu, aby se vzápìtí promìnila doslova v babylon hlasù, pøekøikujících jeden druhého.

"Protestuji, protestuji, protestuji!" hulákal obhájce. "Obžalovaný se nièeho takového nedopustil."

"O tom rozhoduje soud. Pøípad je ukonèen," odpovìdìl soudce.

"Ale obžalovaný byl žalován z vraždy, pane pøedsedo, a vy jste v tomto smìru nevyslovil žádný rozsudek!" namítal státní žalobce.

"Odvolejte se," odsekl soudce.

"Pøíštì si seženu jiného advokáta. Øíkal jste, že soud vysloví osvobozující rozsudek!" škrtil obžalovaný obhájce.

"Vykliïte soudní síò!" naøídil dùraznì soudce a pøestal vnímat vše, co se dìje kolem, vèetnì rozhoøèených výkøikù a bleskù fotoaparátù.

"Jaký máme další pøípad?" ptal se soudního sluhy.

"Je to pøípad vraždy," znìla odpovìï.

"Doufám, že k ní nedošlo pøed sto lety," ušklíbl se soudce.

"V tom smìru vás mohu uklidnit, pane pøedsedo, ale..."

"Jaképak ale?" dìsil se soudce.

"K té vraždì zatím nedošlo," odpovídal klidnì soudní sluha. "Prokazatelnì bude spáchána až za ètyøicet let."

eBook Info

Title:

Promlcený cas

Creator:

Josef Pecinovský

Date:

15.2.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs