Profesor Toms hledí do minulosti
Josef Pecinovský
15.2.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Profesor Toms hledí do minulosti

Josef Pecinovský

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

Profesor Toms hledí do minulosti

Josef Pecinovský

www.pecinovsky.cz/josef

"První stroj èasu je na svìtì, pøátelé," prohlásil rozhodnì profesor Toms.

Oba profesorovi asistenti na sebe udivenì prohlédli. Krupièka se otøásl chladem, Živný si pøitáhl ke krku šálu.

Toms si nevšímal jejich rozpakù, nedbal ani na to, že mu z vlhkého stropu ukápla pøímo na nos velká kapka.

Opíral se o haldu starého papíru, který navenek pøipomínal nejspíš slizkou hromadu kompostu.

"Jistì se divíte, proè jsem vás zavedl sem, do chladného a nevlídného sklepení," pøerušil Toms vlhké ticho. "Vìzte, pánové, zavedla mne sem vìda."

"Pìkná vìda," zašeptal Krupièka. "Doufejme jen, že se Toms rozpustí døíve než my."

"Jistì víte, že skuteènému vìdeckému pracovníkovi se vyplatí sledovat každou, i tu nejménì nadìjnou stopu," pokraèoval Toms ve svém výkladu pøedstíraje, že Krupièkovu poznámku neslyšel. "Proto také mne jednoho š�astného dne dovedla ruka osudu až sem."

"Zbývá ho jen nabalzamovat," odtušil tiše asistent Živný.

"A tady, právì tady jsem nalezl skuteèný poklad," øekl Toms s neuvìøitelným pathosem v hlase a položil ruku na hromadu papíru. Ozval se èvachtavý zvuk. "Toto není vše. Pohlédnete-li sem," ukázal smìrem k polorozpadlému regálu, "zjistíte, že se zde nachází nejménì dvacet tisíc archù papíru. Zajásal jsem, když jsem je objevil, nebo� z jistých útržkovitých zlomkù jsem pochopil, že èlovìk, který tyto papíry v minulosti popsal, se zabýval týmž problémem co já. A vìøte, že byl na správné stopì, ovšem technická zaostalost tehdejší doby mu nedovolila jeho objevy realizovat. Mnì ovšem staèila jediná jeho myšlenka, abych sestrojil svùj nejvìtší vynález. Zde pohleïte."

Rozevøel brašnu a vyjmul z ní nevelký pøedmìt tvaru krychle.

"Televizor?" zabruèel udivenì asistent Krupièka, kterého už zjevnì jeskynní anabáze nebavila.

"Nikoli," odpovìdìl Toms. "Chronoskop."

"Cože?" zavrèel Živný a zaboøil ruce hloubìji do kapes.

"Tímto strojem mùžeme pohlédnout libovolnì hluboko do minulosti. Mùžeme vidìt, co se v této místnosti odehrávalo pøed deseti minutami, pøed dvìma lety, pøed pùlstoletím, pøed pìti sty roky, ba i pøedtím, než místnost vùbec zaèala existovat. Staèí vyhledat v minulosti vhodný okamžik a najdeme toho génia, který popsal tyto stránky. Budeme svìdkem tìch posvátných chvil, kdy bude nanášet slova na papír, a zachráníme pro budoucnost nejen umìlecká díla nezmìrné hodnoty, ale i principy neuvìøitelných vynálezù."

Oba asistenti na sebe mlèky pohlédli, ale neøekli nic. Zjevnì se jim nedostávalo slov. Nic z toho však neubralo Tomsovi na aktivitì.

"Pohleïte," opakoval a zapojil pøístroj. Na stínítku monitoru se objevily rozmazané skvrny, z nichž ostøe vystupovaly ostøe zelené cifry v pravém rohu dole.

"Zde se odmìøuje èas, který uplynul od sledovaného okamžiku. Zde tedy pìt týdnù a osm minut," øekl Toms. Dosedl na hromadu sbìrového papíru pranic nedbaje na to, že si zmáèí kalhoty na choulostivých místech.

Rozpoznali sklepení, v nìmž se nacházeli. Jakási vyzáblá shrbená postava se prohrabávala ve starém papíru. Pak se ten èlovìk otoèil.

"Ale profesore, to jste pøece vy!" vykøikl udivenì asistent Krupièka.

"Zajisté, že jsem to já," usmál se Toms. "Pøesnì pøed pìti týdny a osmi minutami jsem objevil tento poklad. "Už jste pochopili genialitu mého vynálezu?"

"Pochopili, zajisté," odtušil Živný. "Jen kdyby nebyl tak studený."

"Nu, vracejme se dál do minulosti. O celé roky, desítky let, možno i staletí," pøeøíkával Toms s jistým pathosem v hlase.

Zelené cifry na monitoru se rozbìhly, ale obraz se jinak propadl do temnoty.

"Porucha?" divil se Krupièka.

"Nikoli, pánové," triumfoval Toms. "Hledíme nadále do tohoto sklepení. Ale jaksi, uznejte, dlouhé roky sem nikdo nepøišel, a ve sklepì zpravidla bývá tma."

V naprosté temnotì ubìhla desítka let, potom druhá. Èas se pozpátku vlekl zdánlivì v neuvìøitelnì pomalém tempu, umocòovaném tím, že se na obrazovce naprosto nic nedìlo.

"Teï, koneènì," vydechl Toms. Obrazovka se rozsvítila, ale jen na okamžik. Objevil se neznámý èlovìk, který do sklepa instaloval pasti na myši. Pak opìt vše propadlo do bezedné èernoty.

Roky se pøelily do staletí, když se koneènì na obrazovce rozednilo. Tu s pøekvapením zjistili, že nejsou ve sklepì, ale v pomìrnì dobøe prosvìtleném pokoji zaøízeném primitivním nábytkem.

"Vida, tenkrát to nebyl sklep," odtušil Toms, zahlédnuv pootevøeným oknem listovou zeleò.

Roky však letìly zpìt neuvìøitelným tempem, na obrazovce se míhaly jakési osoby a Toms zápasil s ovládacími prvky svého pøístroje, které se zjevnì zasekly.

"Teï, koneènì, teï!" zaøval Toms. Ze stropu se odlepil vlhký pás staleté omítky a s hlasitým plácnutím dopadl na mokrou podlahu. Toms si toho nevšímal.

Hledìli na záda jakéhosi prošedivìlého muže. Z reproduktoru se ozývaly krátké, praskavé zvuky.

Nevidìli tomu èlovìku do tváøe, hledìli jen na jeho prošedivìlé temeno.

"Co tram ten chlap dìlá?" lámal si hlavu asistent Živný.

"Je sehnutý nad nìèím záhadným. A leze z toho papír," projevil jistou pozorovací schopnost asistent Krupièka.

"Jaké omezence jsem si to vybral za spolupracovníky," rval si Toms vlasy z pleše. "To je obyèejný psací stroj."

Profesor se snažil zmìnit úhel pohledu, až se mu podaøilo zaostøit na papír, který se pokrýval neuvìøitelnì primitivními znaky.

"Nu, pøesnì sem jsme se potøebovali dostat," záøil Toms štìstím. "Staèí teï jen trpìlivì zaznamenávat vše, co ten èlovìk píše. zachráníme pro budoucnost vše, co tady zvlhlo a co sežraly myši."

"Hele, on píše o tobì," obrátil se Živný ke Krupièkovi.

"Cože?" vytøeštil oèi Krupièka, pohlédl na obrazovku a èetl:

"Z èeho tak usuzujete, profesore?" otázal se Krupièka.

"To je nìjaká pitomost," øekl Krupièka. "Pitomá náhoda."

"Mnì se to nìjak nelíbí," zašeptal Živný, když spatøil text:

"Vypadá to jako nìjaká hloupost," podotkl asistent Živný.

Toms, bílý jako køída, sledoval obrazovku s oèima pøilepenýma ke stínítku.

Nebyl schopen slova.

"Soudím, že náš profesor úplnì zblbl," øekl Krupièka. Takto nemilosrdnì dopadaly kovové typy na papír se suchými údery.

"Nezdá se, že by ses dnes zmýlil," pokýval hlavou asistent Živný.

"Zakazuji vám to èíst!" zaøval Toms.

Tento den dospìli všichni k logickému poznání, že profesor Toms je úplný blb... rozklepaly se typy na papíøe v dokonalém chorálu a bez jediného pøeklepu.

Uslyšeli tupou ránu. To profesorova pìst pozvedla chronoskop a mrštila jím o zem. Obraz pohasl, ale zvuky klapajícího psacího stroje doprovázely ještì druhý a tøetí dopad pøístroje na podlahu, než i ony utichly.

"Byli jsme svìdky nìèeho úžasného," pronesl asistent Krupièka, zatímco Toms kopal do ochranné schránky chronoskopu.

"Ten èlovìk vidìl do budoucnosti, on nás znal," øíkal s posvátnou úctou asistent Živný, zatímco Toms poskakoval po zbytcích chronoskopu.

"Jakže se jmenoval ten génius minulosti, jeho jméno je tøeba zanést do uèebnic," øekl asistent Krupièka.

"Nikam nic nebudete zanášet," pištìl Toms. "Jméno Josef Pecinovský bude navždy zapomenuto!" prskl a vybìhl ze sklepa.

Jeho asistenti na sebe mlèky pohlédli, a pak pomalu následovali svého profesora.

Sklepení i se vzácnými zbytky neèitelných rukopisù navždy utonulo ve tmì a v zapomenutí.

eBook Info

Title:

Profesor Toms hledí do minulosti

Creator:

Josef Pecinovský

Date:

15.2.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs