Portrét
Josef Pecinovský
14.2.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Portrét

Josef Pecinovský

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

PORTRÉT

Josef Pecinovský

www.pecinovsky.cz/josef

Netušil jsem, že inspektor Stanìk je takovým znalcem staropražských povìstí. To, co øíkal, bylo docela zajímavé, ale já v tak tìžkou chvíli snad ani nemìl chu� jeho vyprávìní naslouchat.

Má manželka byla už ètvrtý týden nezvìstná. Jediné, k èemu policie zatím dospìla, bylo podezøení, že jsem se jí zbavil já. Jen pro to, naštìstí, nemìla dùkazy.

"To je vaše paní?" ukázal inspektor Stanìk na obraz visící nad lenoškou.

Usmívala se na mne pøed nevýrazným pozadím. Umìlec pøesnì vystihl podobu její tváøe a souèasnì se dokázal i hluboko ponoøit do jejího nitra. Ten úsmìv mohl znamenat mnoho. Ten výraz tváøe, ty pøimhouøené oèi...

"Ano," lehce jsem pøikývl.

"Kdo maloval ten obraz?"

"Souvisí to nìjak s pøípadem?"

"Samozøejmì že ne," pokusil se inspektor Stanìk o úsmìv. "Ale skoro se mi zdá, že podle toho obrazu bychom mohli vaši paní lépe identifikovat než podle fotografií, které jste nám donesl."

"Snad," pøisvìdèil jsem.

"Víte, pøipomnìlo mi to jednu staropražskou povìst," øekl k mému pøekvapení policista.

"I to nìjak souvisí s pøípadem?" pokusil jsem se být nepøíjemný.

"Ne, jistìže ne, ale myslím, že vás to bude zajímat."

"Když myslíte?" pokrèil jsem rameny.

"Kdysi v šestnáctém nebo sedmnáctém století žil v Praze malíø Joachim Hirmet," øekl inspektor.

"Již jsem o nìm slyšel," odsekl jsem.

"Byl ovšem známìjší už tenkrát spíš v kruzích kriminalistických, èi spíše inkvizièních," pokraèoval inspektor, jako kdyby mou poznámku neslyšel. "Umìlci ho neuznávali a tvrdili, že jeho obrazy jsou dílem ïáblovým.

Prý se zjistilo, že Hirmet vùbec neumìl malovat. Tady se ovšem pohybujeme pouze na pùdì báchorky. On prý nìjak dokázal, že modely, podle kterých tvoøil, vstoupily samy do obrazu. S pomocí ïáblovou vynalezl rám. Naši odborníci se pokusili ty dobové záznamy analyzovat. Použil zvláštní slitiny cínu, zinku a tehdy neznámého kovu. My ovšem víme, že to byl s nejvìtší pravdìpodobností titan. Pokud postavil takový rám pøed namalovaný obraz, dostalo ploché plátno tøetí rozmìr a bylo možné do nìj vstupovat. Hirmet nalákal ubohou obì�, aby pronikla rámem. Nic netušící model se v rámu usadil podle jeho pokynù v dobré víøe, že si ho umìlec takto pøeje namalovat.

Nu a pak Hirmet Rám odtáhl."

Odmlèel se.

"Vskutku zajímavé," podotkl jsem bez zájmu.

"Jakmile Hirmet odtáhl rám," pokraèoval inspektor, "obraz ztratil tøetí rozmìr. A nebožák, který sedìl v obraze, náhle znehybnìl. Pochopitelnì zùstal na obraze. Nikdo v té dobì nedokázal lépe portrétovat než Joachim Hirmet. Nikdo nedokázal lépe namalovat lidskou tváø. Nikdo nedokázal lépe vystihnout i to nejjemnìjší zøasení odìvu. Nikdo nevystihl lépe všechny stíny a polostíny. Jen on. Jinak se všeobecnì proslýchalo, že byl mizerným malíøem pozadí, ale postavy v jeho obrazech byly vždy dokonalé. Tak dokonalé, až..."

"Až?" pokusil jsem se pøimìt inspektora Staòka k další øeèi. Právì se opìt podrobnì zadíval na obraz mé manželky.

"Až si toho povšimla svatá inkvizice," pokraèoval. "To, co tvoøil, mohlo být jedinì dílo ïáblovo."

"Pochopitelnì byl upálen."

"Nikde o nièem podobném není ani zmínka."

"Tak jak to s ním skonèilo?" projevil jsem zvìdavost.

"Zmizel. Jednoduše zmizel. Nikdo ho už nikdy nevidìl," mínil inspektor.

"Èlovìk se pøece nemùže ze svìta jen tak ztratit," namítl jsem.

"Nu, naše záznamy vypovídají o nìèem jiném," vrátil se inspektor do souèasnosti.

"Jak myslíte. A proè mi to tady všechno povídáte, pane inspektore?"

"Váš obraz," ukázal inspektor Stanìk na stìnu, "tedy... obraz vaší paní je vìrný, neobyèejnì vìrný. Umìlec, který jej namaloval, by mìl být muž slavného jména..."

"Možná, že jednou slavný bude," dodal jsem. "Možná, že bude ještì slavnìjší než Joachim Hirmet."

"Co to øíkáte?"

"Slyšel jsem už o tom pøípadu, pane inspektore. Dokonce jsem se o nìj nìjaký èas zajímal."

"Skuteènì?" podivil se inspektor Stanìk. "Proè jste mi to neøekl døív? Mohl jsme vás ušetøit toho nudného vyprávìní."

"Ne tak docela. Zajímalo mne, co se o tom proslýchá. Vím, že Hirmet musel pøed inkvizicí prchnout. Nevybral si ale nejlépe. Myslel si, že pod svícnem bude tma, ale v papežské Itálii se mu nevedlo lépe, tím spíš, že opìt zaèal portrétovat. A tak jednoho dne, když si pro nìj došli až k jeho domu, musel prchnout oknem. A tehdy se zastavil u nástìnné fresky Raffaela Santiho Aténská škola. Rám mìl s sebou. Byl skládací, snadno jej sestavil. Vstoupil do fresky. Papežští pochopové už byli na schodech. Hirmet se v náhlém popudu rozhodl a odkopl svùj rám daleko, až na schodištì.

Biøici se divili, kam zmizel, ale našli jen nìjakou ubohou kovovou konstrukci, s níž si nikdo nedokázal poradit. Pochopitelnì se ztratila. A tak Hirmet navìky uvízl v nástìnné fresce."

"To je skuteènì zajímavé, ale nechci tomu vìøit," namítl inspektor Stanìk.

"Podívejte se," rozložil jsem na stùl kopii Aténské školy. "Ten muž v popøedí, co se opírá o podivnou krabici. Zdá se, že sedí, ale není tomu tak. Je to poloha, která by každému modelu èinila velké potíže. Je zøejmé, že ten èlovìk padá nazad, ale nikdy nedopadne. Levou nohu má vytrèenou dopøedu. Tohle není nikdo jiný než Joachim Hirmet."

Inspektor Stanìk udivenì zíral na obraz, a pak se dal do smíchu.

"Je to hezky vymyšlené, než aby to mohla být pravda. Nu, v pátrání po vaší paní nám to nepomùže."

Zvedl se a chystal se odejít.

"Tudy ne, dùm se veèer zavírá," zastavil jsem ho. "Musíte zahradou."

Prošel dveømi a nikdy se nemìl dovìdìt, že jejich rám je vìrnou kopií Hirmetova vynálezu. Pochopitelnì jsem jej ihned odtáhl.

Udivená inspektorova tváø na mne zírala z obrazu i ve chvíli, kdy jsem jej skládal do sklepa a pøikryl plachtovinou. Jednou snad ten obraz bude vzácný, právì tak jako ten, který visí v mém obývacím pokoji.

Portrét mé ženy je skuteènì vìrný.

eBook Info

Title:

Portrét

Creator:

Josef Pecinovský

Date:

14.2.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs