Otisk pameti
Josef Pecinovský
8.2.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Otisk pamìti

Josef Pecinovský

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

Josef Pecinovský

OTISK PAMÌTI

www.pecinovsky.cz/josef

"Myslím, že nemáte moc na vybranou, pane Kuèero," øekl klidnì komisaø Smrèek.

Tušil jsem to už v té chvíli, kdy mì opìt pozvali k výslechu. Kruh pátrání po vrahovi se stahoval a nutno øíct, že ta smyèka už mì zaèala pøece jen trochu dusit. Samozøejmì o tom, že jsem skuteènì zabil Aloise Krejzu, toho parazita, který mì už deset let vydíral a pouštìl mému bankovnímu kontu notnì žilou, nebudu na policejní stanici nic vytrubovat.

Ale oni na mne mohli. Mìli za sebou zákon. Mìli svìdka, který mì vidìl, jak se v rozmezí jedné hodiny kolem okamžiku vraždy pohybuji kolem místa, kde byl Krejza zastøelen. To staèilo. Kromì mne se tam v tu dobu pohybovaly další stovky lidí, ty však komisaøe Smrèka nezajímaly. Mìl utkvìlou pøedstavu, že vrahem, jsem já. Proè ne, já mu ji neberu.

Jen mi tu vraždu musí dokázat.

"Jak je ctìná libost," odvìtil jsem trochu ironicky. Nevyplatí se v kontaktu s policií být vždy úslužný.

"Takže souhlasíte s tím, že vaše pamì� bude podrobena verifikaèní detekci za úèelem doložení vašeho výkladu událostí?"

Lehce jsem pøikývl. Naše zákony mìly pro nesouhlas jediný výklad. Kdo nesouhlasí, ten se pøiznává.

Ten slavný detektor pamìti na mne neudìlal žádný velký dojem. Malá skøíòka, jeden displej, nìkolik tlaèítek a knoflíkù. K tomu cosi jako pøílba, od ní vede pár kabelù. Elektroencefalograf je mnohem složitìjší, vyšetøení na nìm zdlouhavìjší.

Ostatnì, nevidìl jsem ten pøístroj toho dne poprvé.

Posadil jsem se celkem ochotnì do køesla a nechal si pøipevnit na hlavu pøílbu. Komisaø Smrèek ještì odøíkával pøedepsanou formuli a ujiš�oval se pøed svìdky o mém souhlasu, jako kdyby na tom teï ještì záleželo.

Já ho však neposlouchal. Mìl jsem jen nìkolik vteøin na to, abych zaøídil vše potøebné. Musel jsem ten souboj s detektorem vyhrát. Musel jsem ten neoklamatelný stroj oklamat.

Myšlenky mi na okamžik sklouzly do vèerejšího dne...

Nejdøív jsem si myslel, že je to další vydìraè. Nebyl. Pøedstavil se mi jako pøítel a nechtìl, abych pátral po jeho jménu. Nabídl mi však pomoc, a co mne víc pøekvapilo, nezištnou pomoc.

"Dobøe vím, že jste zabil Krejzu," zaèal, když jsme ho po krátkém váhání pozval dál.

Nevím, proè jsem ho v tu chvíli nevyhodil. Jen jsem sedìl a sledoval jsem, co se v té beztvaré tváøi zrodí.

"Nebyl jste sám, kdo by za jeho smrt byl ochoten dát cokoli. Podobné lidi jako je on je tøeba zašlápnout jako èerva."

Øekl to tak, jako kdyby èetl zprávu o poèasí.

"Platí mne lidé, kterým stojí za to, abyste prošel detektorem bez jakéhokoli podezøení z viny," pokraèoval návštìvník.

Zamrkal jsem. Dobøe jsem vìdìl, že to není možné. Ten okamžik, kdy jsem zvedl ruku s pistolí a stiskl jsem spouš�, je v mé pamìti otištìn snad navìky.

"Mùžeme zmìnit otisk vaší pamìti," øekl.

Koneènì jsem pøistoupil na dialog. Ten mì k nièemu nezavazuje.

"Vy mùžete ... zmìnit moje vzpomínky?" ptal jsem se.

"Ne, to není možné, ale mùžeme do vaší pamìti nahrát vzpomínky jiného èlovìka, který se v kritickou dobu pohyboval nìkde jinde a dìlal nìco úplnì jiného."

"A to je možné?" ptal jsem se ohromenì.

Tonoucí se i stébla chytá. Vyšetøování spìlo k závìru a já vìdìl, jak musí dopadnout. Strávit zbytek života ve vìzení se mi vskutku nechtìlo. Tady svítala nadìje.

"Máme také detektor," pokraèoval návštìvník. "Stejný jako policie. A nìco navíc."

"Co máte?" ptal jsem se netrpìlivì. Jako kdyby vychutnával ten mùj strach.

"Máme záznamník. Snímek otisku pamìti mùžeme zaznamenat a kdykoli jej použít. Opaèným smìrem. Tedy zpìt do vaší pamìti. Pøehrajeme vám do vaší pamìti otisk pamìti jiného èlovìka. Vy nic nepoznáte, ale detektor je citlivý. Pak jen postaèí, když ve správnou chvíli pøepnete svou mysl nìkam jinam. Nejlepší je nemyslet na nic. Detektor si automaticky vybere silnìjší otisk. Ten novìjší. Odejdete z policejního komisaøství zproštìn viny."

"Mohu vìdìt, kdo je tím èlovìkem, jehož vzpomínky má vstøebat mùj mozek?" zeptal jsem se jen tak pro formu.

"Není to dùležité, ale chceme mít jistotu, abyste byl skuteènì osvobozen. Nahrajeme vám do hlavy otisk pamìti policejního øeditele."

Trochu jsem se usmál.

"Jak jste dokázali sejmout pamì� právì tomuto èlovìku?"

"Buïte klidný, snímáme otisky všech významných lidí. Nikdy nevíme, kdy se nám to bude hodit."

Toho veèera jsem vidìl detektor pamìti poprvé. Vìdìl jsem, že tím nic nemohu pokazit. Ten plán, co mi pøedložil neznámý, byl až pøíliš fantastický, abych tomu mohl uvìøit. Ale snad nový otisk alespoò trochu naruší tu utkvìlou vzpomínku na vraždu, snad zpùsobím pøi skuteèné detekci zmatek, snad...

Teï nastala chvíle, kdy jsem musel poslechnout jeho rady.

Zavøel jsem oèi a nemyslel jsem na nic. Snažil jsem se pøed sebou vidìt zelené vìtve stromù. Chtìl jsem slyšet štìbetající ptáky. Vsugeroval jsem si pøedstavu lehkého vánku èechrajícího nedalekou louku. Úplnì zøetelnì jsem vidìl barevný rej motýlù, koncert cvrèkù už snad bylo dokonce realitou, nemluvì o bzuèících vèelách.

Nevìdìl jsem, jak dlouho to trvalo. Snad minutu, snad dvì, snad deset.

Opìt jsem otevøel oèi.

Spatøil jsem pøed sebou komisaøe Smrèka. Svíral v ruce svazek papírù a vypadal spokojenì. Velmi spokojenì.

Snímali mi právì s hlavy pøílbu.

"Tak co, zabil jsem Krejzu nebo ne, pane komisaøi?" dovolil jsem si provokovat.

Na jeho tváøi se objevil úšklebek. Nu, už jsem vìdìl, co to znamená. Komisaøe jsem za tìch pár týdnù výslechù dost dobøe poznal.

"Musím pøiznat, že co se týèe vraždy pana Krejzy, jste zcela nevinen."

"Nic jiného jsem neèekal," odtušil jsem a chystal jsem se odejít. Další komisaøova slova mne však pøirazila do židle.

"Nespìchejte, myslím, že si vás tady ještì hezkých pár let necháme."

"Cože?" vytøeštil jsem oèi.

"Detektor pamìti je neomylný a otisk vaší pamìti byl mimoøádnì zøetelný. Nebyl jste vùbec pøítomen na místì vraždy Aloise Krejzy. Naopak jste v té dobì na opaèném konci mìsta zavraždil nožem dosud neznámou dívku. Jste zatèen."

"Ale já jsem pøece..."

Další slova mi uvízla v hrdle. Jistì, mohl bych tvrdit stokrát, že jsem to dìvèe nezabil, ale jediný zpùsob, jak to dokázat, by bylo pøiznat se k vraždì Aloise Krejzy. To bych ovšem jen spadl z bláta do louže.

Odvádìli mì v poutech.

Soud se konal za týden a dopadlo to podle oèekávání.

Dodnes však nevím, zda jsem padl do pasti, èi zda do mé pamìti nahráli skuteènì otisk pamìti policejního øeditele...

eBook Info

Title:

Otisk pameti

Creator:

Josef Pecinovský

Date:

8.2.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs