Levný zdroj surovin
Josef Pecinovský
28.1.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Levný zdroj surovin

Josef Pecinovský

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

Josef Pecinovský

Levný zdroj surovin

www.pecinovsky.cz/josef

Pracoval jsem na tahaèi už šestým rokem. V prvních letech to byla vìru tìžká døina, mìli jsme k dispozici stroje typu Gigant, které se honosily všemi vlastnostmi jen ne snadnou ovladatelností a spolehlivostí. Teprve teï, když jsme dostali do rukou tažný èlun Koros, v porovnání se svými pøedchùdci pouhým trpaslíkem, ale s vlastnostmi Herkula, mohl jsem naplno vychutnávat všechny výhody svého povolání.

Koros, aè menší a subtilnìjší, mìl mnohonásobnì vìtší výkon a já s Raulem jsme dostali za úkol provìøit jeho skvìlé vlastnosti. Naším cílem byl Brouèek.

Brouèek byl planetkou. Jsem pøesvìdèen, že v hvìzdných katalozích byl uveden pod zcela jiným názvem, èi spíš jen registraèním èíslem, protože kdo by takovému balvanu dával jméno. Ale pro nás to byl Brouèek, a astronomové po našem zásahu budou beztak nuceni jednu položku z hvìzdné oblohy vyškrtnout. Planetka o hmotnosti zhruba šesti milionù tun, kterou vytipoval astrogeogologický výzkum jako vhodný zdroj rud železa a titanu, mìla na obìžné dráze kolem Zemì posloužit jako dùl do té doby, než bude úplnì rozebrána a než na její místo pøivleèeme jinou, stejnì hmotnou a stejnì nabitou nerostnými surovinami, které na naší planetì už byly vyèerpány.

Náš poèin mìl být vpravdì historický, protože teprve stroje typu Koros umožní pøivléct planetky na obìžnou dráhu kolem Zemì celé a odpadne ten trapný proces rozbíjení planetek trhavinami a pracné nahánìní všech vìtších úlomkù, výpoèty nových drah a navigace se zápøahem, kterou èlun jen tak tak zvládne. To ani nemluvím o tom, že se nám v jednom pøípadì podaøilo rozporcovat asteroid tak dùkladnì, že z toho po dlouhé stovky let budeme mít na Zemi nový pravidelnì se opakující meteorický roj. Pohøíchu je pojmenován po našem èlunu a ne po mnì.

Chvíli jsem pozoroval Raula. To, jakým zpùsobem ovládal skútr, bylo prostì jedineèné. Jakoby ani necítil kolem sebe tu nekoneènou prázdnotu, jako by mu staèilo jako pevná opora tìch pár tisícovek èástic v krychlovém centimetru na to, aby se o nì bezpeènì opíral. Kroužil kolem Brouèka jako brundibár a bezpeènì usazoval vleèné lano podle pøedem vypracovaného schématu. I ten skútr pod jeho rukama zjihl jako jehòátko, vrnìl a dìlal svému pánovi pomyšlení.

Ze zamyšlení mì vytrhl až Raulùv hlas, cože tam dole okouním, když on se tak namáhá. Odvìtil jsem, že vidím svou pomoc jako naprosto zbyteènou, když on pøedvádí svùj jedineèný koncert. Nìco zavrèel, už ani nevím co, a pak jen vydal pokyn, abych pomalu napnul lano.

Koneènì se Raul uvelebil vedle mne v køesle, protože jeho hlavní úkol skonèil. Vleèné lano bylo napnuto, Brouèek zapøažen a vyvážen. Nezbývalo než pomalu spustit pohon a s nepatrným zrychlením se vydat k cíli naší cesty. To zas byla moje práce. Už dvakrát v minulosti se mi dokonce podaøilo lano utrhnout, ale dnes, když máme tu velkou premiéru, kterou sleduje na obrazovkách celá Zemì, jsem si takový pøepych nesmìl dovolit. Tady nešlo jen o prémie, pøípadnì o kus ostudy, teï šlo o nìco víc.

Všechno vyšlo. Korosem to jen lehce škublo, to jak lano pøeskoèilo do nìjaké hlubší prohlubnì, a pak už nás pravidlený tah nìžnì zatlaèil do køesel. Soustava Koros - Brouèek vytvoøila iniciaèní prostor a nic ji teï nemohlo rozdìlit.

Na Zemi bychom mìli být za nìjakých osmdesát devadesát dní. Možná, že se vám to zdá být dlouho, ale je to skuteènì první pokus dopravy tak tìžkého nákladu a nemohli jsme si dovolit žádný malér. Kdybychom se pøepoèítali, mohl se Brouèek místo na obìžnou dráhu pìknì ponoøit pøímo pod oblaèný pøíkrov planety a pak, sbohem lidstvo, stejnì jako dinosauøi.

Už vidím ekology, jak zuøí, jak bìhají po ulicích s transparenty žádajícími odstoupení vlády a obnažené dìvy poøádají prùvody se slovy: "Radši nahá než mrtvá," ale to bychom se pak skuteènì mohli vrátit do jeskyní a lovit zajíce s klackem, protože mamuti dávno vyhynuli.

A pak, asi po dvaceti dnech klidného letu, jsem náhle zaznamenal Raulùv hlas, který mì ironicky upozoròoval, abych si zopakoval základy navigace.

Co vám mám povídat, prùšvih jako vrata. Ostuda, kterou jsme potøebovali ze všeho nejménì. Já idiot snad nepøekontroloval výpoèty nebo se zbláznil palubní mozek. Kdybychom pokraèovali v tomto smìru, minuli bychom Zemi o dobré dva miliony kilometrù. Vidìli jsme ji teï v iluminátorech jako drobný srpek, který jako kdyby se nám vysmíval.

Opravil jsem kurs o potøebné parametry, ale kroutil jsem nad tím hlavou. Nìco se mi nezdálo, ale nevìdìl jsem, co by to mohlo být. Na nìkolik hodin jsem zapjal znovu tah, iniciaèní prostor se prohnul podle synchronní køivky a teprve teï jsem mìl èas sám sobì vynadat. Naštìstí Raul mìl pro mne pochopení a pøestal se mi vysmívat, vìdìl dobøe, co mì bude èekat, až pøistaneme, až si budou ve školách pilotù vykládat, jak ten slavný tahaè minul Zemi o pìt svìtelných vteøin... Hrùza pomyslet.

Druhý den bylo hùø. I ten nový kurs se ukázal být zcela mimo hru.

"Kam to pilotuješ, idiote?" ptal se mì Raul s otazníkem v oèích, ale to už jsem vìdìl, že já jsem žádnou chybu neudìlal.

Chyba nebyla ani v Korosu. I ten bláznivý balvan za námi se choval podle všech zákonù mechaniky, danými prostøedím inicializaèního prostoru.

Zemì se nám mezitím vzdálila o nìjaké tøi miliony kilometrù, a to jsme celou dobu letìli smìrem k ní...

Kurs byl správný, teï už jsem mìl jistotu,. Nemám na mysli poopravený kurs, ale ten pùvodní.

Zemì se nám však vzdalovala.

Honba trvala dlouhé týdny.

Dávno jsme odhodili Brouèka i s jeho zásobami železa a titanu a nechali jsme jej, a� si letí, kam chce. Nejdøíve jsme si mysleli, že jej jednou, až nastane vhodná chvíle, zase polapíme, ale teï už víme, že z toho sejde. Hnali jsme se za Zemí, která akcelerovala èím dál tím rychleji. Zcela prokazatelnì opustila obìžnou dráhu kolem Slunce, kterou okupovala pìt miliard let. Dlouho jsem nemìl jistotu, zda se nám ji vùbec podaøí dohonit, Koros nebyl žádné žihadlo a my jej za provozu vlastnì museli pøestavìt na kosmickou stíhaèku.

Nedovedete si pøedstavit tu úzkost, když jsme ve vzdálenosti necelých pùl milionu kilometrù míjeli osiøelý Mìsíc, který se potácel prostorem jako zbloudilá oveèka a nevìdìl, kam se má vrtnout. Snad si nìjak bez Zemì poradí.

Koneènì jsme se dostali do gravitaèního pole Zemì. To už jsme byli s palivem na dnì, všechno jsme spotøebovali na akceleraci, naštìstí Zemì v té dobì dosáhla stejné rychlosti jako Koros. Právì jsme protínali obìžnou dráhu Marsu.

Pozorovali jsme naši rodnou planetu a nepoznávali jsme ji.

Napøíè Asií se táhl gigantický pøíkop, protínal celý kontinent a bortil tváø Zemì k nepoznání. Mohutné horstvo Himálaj bylo v troskách, Indický oceán se pøelil pravdìpodobnì pøes celou Indii a smetl vše, co mu stálo v cestì.

Ostatní kontinenty nevypadaly o mnoho lépe.

A pak Koros provedl úhybný manévr, až nás to smetlo z køesel. To zapracovala automatika a mìla proè. Bylo nezbytné vyhnout se dlouhému tìlesu volnì se vznášejícímu v prostoru.

Cosi trèelo vzhùru kolmo k povrchu Zemì do vzdálenosti dobrých padesáti tisíc kilometrù, a tam, na samém konci tohoto nepochopitelného jevu jsme spatøili záøi. A v jejím støedu...

Za chvíli jsme si mohli ten objekt podrobnì prohlédnout, to když se náš let opìt uklidnil.

Ten pøedmìt byl nìèemu nápadnì podoben. Nebyl velký, odhadoval jsem pouhých sto kilometrù v prùmìru.

Až do morku kostí jsem v tu chvíli cítil, že pronikáme inicializaèním prostorem.

To tìleso se tak podobalo našemu Korosu, že nemohlo jít vùbec o podobnost náhodnou.

Lano kolem Zemì upevnili vskutku dokonale, Raul by to lépe nedokázal. Využili Himálaje a Kordiller, takže ani pøi neopatrné manipulaci nemohlo sklouznout.

Teï se jen naskýtala otázka, zda potøebují Zemi jako levný zdroj surovin èi zda si ji vyhlédli ke zcela jinému úèelu.

"Ty, poslyš," øekl slabým hláskem Raul. Byl bledý, ale já jsem urèitì nevypadal lépe. "Celý život jsem se zabýval myšlenkou na to, kam se vlastnì podìl Faethon."

To jsme už oba vìdìli, jaký osud potkal bájnou pátou planetu.

Ale co bude s námi?

eBook Info

Title:

Levný zdroj surovin

Creator:

Josef Pecinovský

Date:

28.1.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs