Hirmetuv labyrint
Josef Pecinovský
26.1.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Hirmetùv labyrint

Josef Pecinovský

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

Josef Pecinovský

Hirmetùv labyrint

www.pecinovsky.cz/josef

> "Ty pacholku," zaøval jsem na Andreje, ale to už mì nemohl slyšet.

Zmocnila se mne neuvìøitelná panika. Srdce mi prudce bušilo, cítil jsem je až v krku. Èelo se mi polilo studeným potem a nebyl jsem dalek mdlobám.

Teï, teï mi mìly podle všech pøedpokladù zaèít tuhnout svaly, srdce mìlo svùj tep zpomalovat, právì tak mìly zamrzat i elektrony na svých nekoneèných drahách v atomech, z nichž se skládalo mé tìlo, a má mysl se mìla propadat do prázdna, z nìhož není návratu...

Ale nic z toho se nedìlo, jen ten buchot parního stroje, ozývající se z mé hrudi, byl slyšet široko daleko, po celém sále galerie, až tam, kde za stìnou konèil svìt.

Co tím Andrej zamýšlel, když mì pozval do galerie? Proè se tak potutelnì usmíval, když mi ukazoval svùj nový obraz? Nazval ho vzletnì - Labyrint. Proè - nevím. Obraz nebyl nièím zvláštní, snad jen tím, že na nìm byl namalován motiv místnosti, v níž jsme se nacházeli. Na stìnì tytéž obrazy, které jsem vidìl ve skuteènosti, a uprostøed na stìnì - Andrejùv obraz Labyrint... Proè mì vyzval, abych právì do toho obrazu vstoupil Hirmetovým rámem, který, jak známo, dokáže dát obrazu tøetí rozmìr a tedy i prostor, který dokáže z obrazu udìlat jiný svìt?

A proè ve chvíli, kdy jsem do obrazu vstoupil, Andrej Hirmetùv rám odsunul? Chtìl se mne zbavit? Chtìl mì znièit? Také se to dìlává, ale ne tak, aby obì� na obraze zùstala v zorném poli návštìvníkù.

Malý ostrý obdélník, tetelící se jako fata morgana ve žhavém slunci nad silnicí, jediná spojnice s reálným svìtem, zmizel. Zùstal jsem tu sám.

Poprvé jsem se octl v nereálném svìtì obrazu. Ale on je až úžasnì reálný, plný svìtla a prostoru, a dokonce zde plyne i èas.

Srdeèní pumpa zpomalovala svùj zbìsilý rytmus. Pomalu jsem se uklidòoval. Èekal jsem, že Andrej každou chvíli opìt pøisune Hirmetùv rám k obrazu a vysvobodí mì. Marnì.

A pøede mnou - prázdný sál, obrazy na zdi a mezi nimi ten, který mì tak láká. Jmenuje se pøece - Labyrint. Vidím v nìm tentýž sál, tutéž podlahu, tytéž stìny, tytéž obrazy.

A nedaleko obrazu - jak jsem si ho mohl døív nevšimnout - stojí Hirmetùv rám. Musí tam stát, když Andrej namaloval motiv sálu naprosto pøesnì.

Tak teï se ukaž, Andreji, jaký jsi malíø. Jestli jsi dal do tvorby celé své srdce, pak je Hirmetùv rám Hirmetovým rámem, tedy technologickým zázrakem. Pokud ne, je to jen pár tyèek složených do pravého úhlu a mezi nimi nikdy nevznikne žádné pole, a pak sbohem, nikdy se do obrazu nedostanu. A také se nikdy nedostanu odsud.

Když jsem strkal pøed sebou Hirmetùv rám za ohlušujícího skøípìní nemazaných koleèek, pronásledovala mì utkvìlá myšlenka - proè jsem pøesvìdèen, že cesta odsud vede právì tudy?

Èepy zaklaply do úchytù. Hirmetùv rám stál na svém místì a já pozoroval tu promìnu. Obraz, dosud jen plátno pokryté nepravidelnì barevnými skvrnami, získal náhle prostor a neuvìøitelnou hloubku a v mezích možnosti pùsobil dojmem reálného svìta. Co to vlastnì je? Jen iluze, klam, nebo skuteèný prostor? Pokud je ten prostor skuteèný, kam vlastnì zasahuje? Vždy� za obrazem je stìna, cihlová stìna, a za ní pak jen ulice.

Nemá smysl pøemýšlet nad principy nìèeho tak nepochopitelného jako je Hirmetùv rám. Musím se teï starat sám o sebe. Tam pøede mnou je reálný svìt, a když do nìj proniknu, mám nadìji na to, že se dostanu zpìt do svìta skuteèného.

Necítil jsem nic, když jsem procházel hranicí mezi dvìma svìty - svìtem obrazu a svìtem reality. Aspoò jsem se domníval, že se jedná o svìt reality. Proklouzl jsem dovnitø stejnì snadno, jako kdybych prošel dveømi.

A stál jsem na naleštìných parketách v sále galerie, a ten sál byl až neuvìøitelnì prázdný, a právì tak neskuteèný.

I on byl jen namalovaný, i on byl pouhou iluzí, i on byl jen svìtem za rámem.

Kam až sahá Andrejova fantazie? I tento sál je totožný s pøedchozími, i tady stojí Hirmetùv rám pøipravený k použití, i tady visí na zdi tentýž obraz...

Co mám teï udìlat? Mám se vrátit? Chvìjící se okno Hirmetova rámu za mnou mne vyzývá k návratu, naproti tomu další obrazy mne vyzývají, abych k nim pøistavil Hirmetùv rám.

Ani jedna z tìchto cest nemá smysl, obì tyto ulièky jsou slepé od samého poèátku. Takto bych mohl prolézat desítkami rámù vnoøených do sebe jako figurky matrjošky.

Cesta zpìt vede jinudy. Teï musím vzít rozum do hrsti.

Nìkde tady musí být klíè k celému problému. Andrej mì vedl galerií pøekotnì, vlastnì mi ani nedovolil, abych se poøádnì rozhlédl. Proè? Co jsem nemìl vidìt?

Prohlížím si ostatní obrazy na stìnách. Jsou to plátna starých mistrù a není na nich nic zvláštního. Jen jeden obraz se od nich liší, ano, je to Andrejùv Labyrint.

Proè visí jeho plátno právì mezi tìmito obrazy. Je v tom zámìr nebo náhoda? Ale obraz je namalován dobøe, a proto jsou tu pøede mnou i pootevøené dveøe.

Se skøípìním se otvírají, když do nich strèím. Jak podivnì reálný je svìt obrazu - dveøe skøípìjí, ale žádný jiný zvuk se tu neozývá.

Procházím do dalšího sálu. I tady jsou samá stará plátna, kromì jediného.

Poznávám Andrejùv rukopis. Zvláštní, je to opìt pohled do sálu galerie, ale tentokrát do jiného. Jen chvíli se orientuji - ovšem, je to tento sál, poznávám jej naprosto bezpeènì. I tady visí na zdi stejná plátna, i tady je vidìt na obraze Andrejovo plátno.

Možná, že tady je klíè k celému problému. Ale nikde tu nevidím Hirmetùv rám. Vracím se proto zpìt a beru si ten rám, který tu doposud neèinnì stojí. Po oèku pomrkávám k protìjší stìnì - uklidòuje to lehké chvìjí v prostoru, znamená to, že cesta zpìt poøád ještì není uzavøena.

Postavil jsem rám k Andrejovu obrazu a bezhlavì pronikl dovnitø.

Kam jsem se teï vlastnì dostal? I když jsem poøád v galerii, jsou tu vlastnì jen dvì možnosti - buï jsem se propadl o další úroveò hloubìji do svìta Andrejových myšlenek, nebo se vracím zpìt na povrch, blíž k reálnému svìtu.

Ostatnì, brzy se to dovím. Opìt procházím dveømi a vracím se zpìt do sálu s Labyrintem.

Ovšem, už jsem to pochopil - Andrej na mne uchystal Labryint. Labyrint sestavený ze dvou obrazù v rùzných sálech galerie a dvou Hirmtových rámù. Jsem teï ve druhé úrvni od reálního svìta, ale tady lehké chvìjí u stìny naszanèuje, ež s emohu vrátit zpìt do první úrovnì.

Rámem pøistaveným k obrazu Labyrint pronikám do první úrovnì pod povrchem, a jak vidím, Andrej pøestal žertovat a pøistavil Hirmetùv rám zpátky k obrazu.

Doslova jsem proskoèil ven. Jsem v reálném svìtì.

"Prosím tì, jak to vypadáš?" zhrozil se Andrej. Nechápal jsem nic, dokud mi neukázal zrcadlo. Co se mnou udìlala ta ètvrthodina - tomu bych nikdy nevìøil. Vytøeštìné oèi, pohublé rudé tváøe, rozcuchané vlasy, zpocené celé tìlo, chvìjící se ruce, na první pohled vydìšená troska.

"Doufal jsem, že na to hned pøijdeš," øíkal napùl omluvnì a napùl ironicky. "Byly to dva obrazy se sousedním motivem. Ne, neboj se, nezavádím do umìní nové termíny. Prostì jsem na nich zobrazil sousední místnosti. Ve skuteènosti jsou propojeny dveømi, zajímalo mne, zda tomu tak bude i tam uvnitø, za Hirmetovým rámem. Trvalo ti to trochu déle, ale nakonec jsi labyrintem prošel."

"Ano, ale..." snažil jsem se ze sebe setøást paniku. Na okamžik jsem se zamyslel. "Ale vždy� já jsem vyšel ven tímtéž obrazem," namítl jsem.

"Vidím, že se ti to v hlavì trochu pomotalo," ušklíbl se Andrej. "Pøišel jsi pøece odtamtud," ukázal do sousedního sálu.

"Ale já jsem tam nikdy nebyl!" zaøval jsem. Asi jsem to øekl tak pøesvìdèivì, že mi okamžitì uvìøil.

"Ale potom," namítl a skonèil uprostøed vìty. Oèi se mu doširoka rozevøely, jak si mne prohlížel. "Ale potom, ty nejsi ty, ale..."

"Co ale?" nechápal jsem.

Jako zkoprnìlý jsem hledìl na jeho pravou ruku. Neobyèejnì jemnými pohyby ovládal prvky Hirmetova rámu všemi šesti prsty.

eBook Info

Title:

Hirmetuv labyrint

Creator:

Josef Pecinovský

Date:

26.1.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs