Bestiář českých diskuzí

Pavel Nygrýn

knihy do vaší dlaně

www.palmknihy.cz

knihy pro kapesní i stolní počítače

© Palmknihy 2000-2010

Bestiář českých diskuzí

Pavel Nygrýn

Tento text vznikl původně ve formě blogové a na pokračování. Protože však jde o vysoce sofistikovaný a propracovaný vědecký materiál, zveřejňuji ho znovu. Možná, že s narůstajícími snahami o moderování diskuzí začnou podobné typy vymírat. Škoda to nebude, ale výsledky práce naší generace je nutno zachovat i pro budoucnost. Nebo tak nějak.

Web bez diskuze je dnes (až na pár výjimek) mrtvý web. Diskuze bez podivných návštěvníků je dnes perlou, kterou je potřeba chránit. Podivní návštěvníci v menším počtu vzbuzují veselí, ve větším dokážou úplně zničit cíl a téma diskuze - místo obohacování myšlenek a názorů vytvoří chaos. Pokud se ale chcete stát známou persónou, musíte použít bulvární metody nepřítele. V následujícím přehledu si můžete vybrat, jak velkým pošukem se chcete stát.

První

Nuda je hrozná věc. Když se nudíte a nemáte co říct k tématu, zkuste strašně rychle prohlížet nově vzniklé články a do prázdné diskuze napsat něco jako “Jsem první”. U většiny návštěvníků sice vzbudíte dojem slabomyslného jedince, vždy se ale najde pár individualit, které se přidají nápisy “Druhý, třetí” a začnou, stejně jako před chvílí vy, hledat další neobsazená území.

Intuitivní čtenář

Nuda je hrozná věc, ale nedostatek času ještě horší. Jsou čtenáři, kteří mají čas přečíst jen titulek a část perexu. Z toho intuitivně odhadnou, o čem článek je, jak je napsaný a k čemu jeho autor došel. Nedostatek času vám ale nesmí zabránit v účasti v diskuzi, tyto své představy o článku přece můžete komentovat - a to mnohem rychleji než ti, kdo článek čtou. Pozor ale na nebezpečí této metody, občas i nejméně bystří diskutéři pochopí, že jste zcela mimo.

Hlídač kodexu

Skrytá reklama je nepěkná věc a z hlediska publicisty či novináře je to porušením etických zásad. Skrytou reklamu (nebo třeba skryté PR, Public Relation), je potřeba hlídat okem bedlivým a vždy se najde někdo, kdo tento těžký úkol vezme na sebe. Chcete-li se stát hlídačem etického kodexu, je to snadné. Napište výkřik “Kolik vám za tohle PR dali?”, či “Redaktoři se zase mají jak prasata v obilovině” pod každý článek, který:

1) Hodnotí nějaký výrobek nebo službu jinak než negativě

2) Zmiňuje jméno firmy a přitom jí nenadává

3) Cituje tiskovou zprávu nějaké firmy

4) Vás naštval

Spammer

Do jakékoliv diskuze o čemkoliv napište něco jako “Copak jmelí, ale koukněte na www.něcoskvělého.cz“. Nikdo vás nebude mít rád, ale spousta lidí o vás bude vědět. A koneckonců, vždycky se najde někdo, kdo na ten web opravdu přijde.

Systémový evangelista

Snadná metoda na spuštění flamewaru na jakémkoliv IT serveru. Pokud se v článku píše o Windows, musí váš příspěvek obsahovat nadávka na Billa Gatese, Steva Ballmera, Microsoft a komerční software jako celek. Nakonec připište větu o tom, že Linux je lepší a hlavně svobodný. Pokud článek obsahuje souvislosti s Linuxem, napište, že to není systém pro normální lidi, nepodporuje žádný hardware a programují ho amatéři. Pokud bude článek o Applu, použijte třeba vazbu “kdo chce platit za naleštěné … (jablko) je ofce”.

Stejnou taktiku můžete použít i na různé verze/distribuce. XP jsou zastaralé, Vista pomalá, 7 je Service Pack pro Vistu, Ubuntu je pro pitomečky a SuSE žere moc paměti. Je úplně jedno, že budete psát nesmysly, odborníci už přišli na to, že nemá smysl odpovídat a laikové to nepoznají. Možná se stanete i Megaodborníkem.

Megaodborník

Na internetu vás nikdo osobně nezná, takže si můžete hrát, na co chcete. Přece máte k ruce vyhledávač. Chcete-li reagovat na něco, co obsahuje cizí slova, najděte je třeba na Wikipedii, zkopírujte nějakou část okolního textu a nadepište to slovy “Náhodou se v této oblasti profesionálně pohybuji, takže je potřeba dodat, že …”. Další možností je deklarování vlastnictví doktorátu, nebo jiného zajímavého titulu (Plzeň ovšem raději vynechejte). Dejte jen pozor, abyste neudělali začátečnickou chybu, kdy na jednou serveru pod jednou přezdívkou uvedete během týdne dvacet různých specializací a nakonec se přiznáte, že je vám 14 a milujete Lenku.

Politický komentátor

Najděte diskuzi, která se netýká politiky. Ideální jsou katastrofy, živelné pohromy a dopravní nehody. Hodí se také zprávy o krádežích a přepadení. Poté si vyberte stranu, kterou chcete dehonestovat a ověřte si, jak se jmenuje její lídr a jakým způsobem se jeho jméno správně komolí. Pak už jen vytvořte zprávu jako “Škoda, že v tom spadlém letadle neseděl Tupolánek”, “Ten kradl jako Paroublbek”, “Ten řidič byl tak blbek jak Čuňák”, a tak podobně. Na komunisty se tato metoda, vzhledem ke skutečným katastrofám svázaným s touto stranou, příliš aplikovat nedá.

Ideální novinář

Pamatujte, že novináři a publicisté jsou jen lidé. Jejich úkolem je sebrat k danému tématu informace a přehledně a správně česky je sepsat do vhodné formy. Na všech těchto krocích je můžete dostat a ukázat tak vlastní výjimečnost. Takový autor napíše denně i několik desítek tisíc znaků a to by bylo, kdybyste mezi nimi nenašli nějaký prohřešek proti češtině. Autor také většinou použije zjednodušení, nepřesnost a podobně. I ta se dá najít, případně vymyslet.

Nesmíte ale usnout na vavřínech, chybu či nepřesnost je potřeba v diskuzi řádně okomentovat, zdůraznit a nakonec doporučit příslušnému šéfredaktorovi/majiteli média, že dotyčného autora by měl na hodinu vyrazit. Nezapomeňte také dodat, že byste to napsali mnohem líp, případně že by to líp napsal tesař s maturitou.

Pozor ale na další komunikaci, osobně jsem kdysi několik takovýchto autorů skutečně oslovil s možností napsat článek. Přibližně třetina moudře mlčela, třetina se vyděsila, když se dozvěděla rozsahy, termíny a objemy práce redaktora a poslední třetina odvážně dodala naprosto nepublikovatelné články. Pokud tedy hodláte redakci odpovědět (nejlépe veřejně v diskuzi), volte odpovědi, které ještě zvýší vaši prestiž - například “Bohužel se plně věnuji své vědecké práci a psaní do podobných plátků nemám čas”.

Obránce svobody

Cenzura! To slovo zní (zejména u nás v postsocialistickém bloku) tak dobře, že je můžete použít jako prapor vlastního zviditelňování. Zkuste do diskuze psát nesmysly, spamy a nadávky. Pokud se provozovatel o svůj web alespoň trochu stará, brzy tyto prohřešky proti slušnosti, etice a pravidlům diskuze smaže. A máte ho! Maže vaše svobodné názory, ergo je to cenzor. Z toho se dá odvodit, že je to i fašista, bolševik a ukájí si na vás vaše komplexy. To, že vám nikdo nebrání vyjádřit stejné “názory” na vašem vlastním webu snad nikoho nenapadne …

Smajlíkář

Emoce jsou kořením života a tedy i diskuze. Emoce v textové podobě nejlépe vyjádříte pomocí smajlíků. Nechcete-li zapadnout do šedi průměru, smajlíky rozhodně nešetřete, počítá se kvalita i kvantita. Věta, ve které není smajlík se nepočítá :D:D:D, věta, ve které jsou smajlíci dva, je základ ;-). Nejlépe vyniknete na serverech, které smajlíky vizualizují !-/ a nespokojí se pouze s klasickými xichtíky :oO. Oblíbené jsou ikonky národní (rozličné vlajky pro oslavu či zatracení daného státu/národa), fekální (lejno či holá řiť pomůže poslat oponenta do správných míst), či infantilní (vhodné zejména pro blondýny s oblibou v celorůžové).

Emo

Emo je původně hudební styl, nyní spíše životní stereotyp určité skupiny lidí libujících si v sebeurčení pomocí melancholie, sebepoškozování a dostatečně vytuněného oblečení. Emo nemůže chybět ani na diskuzi, ale pro normální smrtelníky je téměř nemožné převzít dostatečně autentický styl vyjadřování.

Naštěstí tu máme počítače: zkuste stránku vypatlator.slova.eu a libovolná věta vám bude přeložena do emo stylu. Pr00 00StHAtHniiiiii: n3b00ytH3 S3 ;P, 3xxxiiStHuy3 ii D3wypAtHlAAAtH00r ;P, ktH3ryyy wSH3×n00 prz3w3D3 D00 Sr00zumiitH3ln333 liiDSHtHiinky° ‘, , YsEm UpE DaAaRk A IiIwL!!! O_o

Hulánista

Radek Hulán, pravá (anti)celebrita českého netu, už není ve formě (inu všichni stárneme), ale jeho příklad je stále hodný následování. Recept zní jednoduše, ale ve skutečnosti vyžaduje soustředěné úsilí. Vyberte si oblíbené firmy, značky a politické zaměření. Tyto hajte v rozličných diskuzích do roztrhání těla a hlavně vysvětlujte příznivcům konkurence, jací jsou bloudi, blázni a slabomyslní jedinci.

Svoje názory vydávejte za fakta. Na rozdíl od podobně postižených jedinců ale nesmíte měnit identitu a názory, protože jen tak se vaše jméno stane skutečně známým a citovaným. Možná získáte i vlastní stránku na Wikipedii. Ta o Radkovi byla z Wikipedia nakonec smazána - ale to zdaleka není konec, máte tu přece Hulanopedii.

HaX0r

Drsný počítačový hacker rozumí všemu okolo IT, a proto se vyjadřuje speciálním slangem (l33t), který je pro běžné smrtelníky nesrozumitelný. Tím se dostává na vyšší úroveň síťového bytí a vzdaluje se přízemnímu davu. Pokud nemáte pocit, že počítače pro vás nemají jediné tajemství a s HTTP servery nekomunikujete pomocí termu, nezoufejte. Stačí se naučit onu tajemnou řeč a hned budete vypadat lépe. Jenom dávejte pozor na to, aby si ostatní nemysleli, že jste script kiddie, který si na hackera jenom hraje.

V první řadě si předefinujte abecedu. Malá a velká písmenka pište zcela náhodně (přiučte se u Emo) a kde je to jen možné, zaměňujte písmena za čísla. Prosté Ahoj se pak snadno změní za 4H01! Je také potřeba vymýšlet nová paslova, na českém netu ideálně v kombinaci češtiny a angličtiny a s hojným vynecháváním samohlásek (že by inspirace u Aramejců?). Ahoj je pozdrav vodáků, zkuste třeba H14ll, nebo aspoň Zd423[. Velmi žádoucí je zaměňování písmen, doslova nutností je několik Z místo S. Takže HaXor 2u13zzZ!

Generátor

Rada pro ty, jimž se předchozí přístupy zdají příliš pracné. Když nevíte co by, pomůže vám znak > a kouzelné zkratky Ctrl+C a Ctrl+V. Vyberte nějakou větu ze článku, zkopírujte ji do příspěvku a odsaďte několika >>. Pokud to uděláte několikrát a použijete rozličné množství >, alespoň část čtenářů bude mít pocit, že se ve vašem příspěvku skrývá nějaká hlubší myšlenka.

>> předchozí přístupy zdají příliš pracné

> velmi žádoucí je zaměňování písmen

>>> vhodné zejména pro blondýny

Schizofrenik a mimikry

Někdy je diskuze trochu mrtvá a musí přijít někdo, kdo ji oživí. Nejlépe to zvládne Schizofrenik. Ten dokáže položit dotaz, odpovědět si na něj několika způsoby a nakonec se i sám se sebou pohádá. Pravý poctivý Schizofrenik se pozná podle toho, že v diskuzi mění identitu (podle IP adresy a ustálených obratů jej však snadno poznáte).

Schizofrenikovi je na první pohled podobný Roztržitý sklerotik, u něhož má však diskuze sama se sebou jiný důvod. Sklerotik zapomene, že do diskuze již psal a protože je roztržitý, nevšimne si toho ani v okamžiku, kdy na svůj starší příspěvek odpovídá.

Třetím typem samodiskutéra je Upomínač. Obvykle jej najdete v rozličných poradnách. Upomínač (též prudič všeobecný) položí dotaz, a pokud na něj dostatečně rychle někdo neodpoví, začne se “vlídně upomínat”. Vhodnou upomínací frází je třeba “Na co tady tu diskuzi, k**a máte, když mi nikdo neporadí”. Tímto vstřícným přístupem získá Upomínač jistě mnoho příznivců, kteří mu touží pomoci.

Paranoik

Paranoik je často podmnožinou či příbuzným Obránce svobody. Paranoik má pocit, že po něm jdou a že je správce serveru, jeho zaměstnavatel, poskytovatel připojení či Ministerstvo vnitra plně vytíženo sledováním jeho pohybu po internetu a mazáním jeho příspěvků.

Protože obvykle potřebuje sdělit světu nějakou podstatnou oficiálně tajenou myšlenku (“Vládnou nám tu zednáři a internet mají pod palcem Arabové.”), snaží se ji umístit do všech možných diskuzí, bez ohledu na původní myšlenku. Protože jde pravidelně o jasný off-topic, v udržovaných fórech se skutečně dočká smazání - a tím se jeho paranoia prohlubuje. Příspěvky, které píše do diskuzí o daném tématu, čte jen pár jeho soukmenovců, což jej neuspokojuje.

Mluvčí

Davy potřebují vůdce a davy potřebují Mluvčího. Mluvčí se vždy najde, i kdyby měl být onen dav virtuální, či dokonce neexistující. Podstatná je definice skupiny lidí, za které chce zmíněný Mluvčí hovořit. Oblíbenými vzory jsou “všichni slušní lidé”, “pracující občané”, “místní obyvatelé”, nebo “všichni inteligentní návštěvníci”. Další fráze se Mluvčí snadno naučí ze slovníku našich (zejména bývalých) politiků a začne je hojně využívat v diskuzích. Proti myšlence, kterou podle Mluvčího podporují “všichni slušní lidé”, přece nemůžete protestovat. Mluvčí je v tomto Bestiáři jedním z mála druhů, které se ve stejné podobě vyskytují i v reálném světě - biotopem tohoto druhu jsou především malé občanské spolky a sdružení, petiční výbory a ve své solitérní podobě se vyskytuje i v hospodách.

Nacionalista

Nacionalista je obhájcem svého národa - alespoň podle svého přesvědčení. Ve skutečnosti je spíše nepřítelem jakéhokoliv jiného národa, přičemž realizace je ještě trochu jednodušší: Nacionalista používá “národ”, “národnost” či “státní příslušnost” k uzemnění kohokoliv, kdo do jeho definice nepatří. Komentáře ostatních skupiny (na českých fórech zejména našich východních sousedů) pak může snadno odbýt větami typu “ty mlč, Slováku”. Podobně lze ale využít i nečesky znějící přezdívky či jména ostatních diskutujících, v krajním případě lze mimo národy vystrčit i ty, kdo mají ve svých příspěvcích překlepy (ergo neumí rodný jazyk, ergo to nejsou správní Češi). Nacionalista je podle dlouhodobých výzkumů obvykle také Sportovním odborníkem.

Sportovní odborník

Je jedno, jestli sportujete, či ne (lepší je nesportovat, máte pak více času přispívat do diskuzí). Je jedno, jestli sportu rozumíte. Je jedno, jestli máte přehled. Sport je odvětví, kde je v ČR (ale i v SR) odborníkem kdokoliv, kdo umí číst a psát. Poraďte trenérovi ideální sestavu, odhadněte průběh sezóny F1, vysvětlete atletovi, že už by měl odejít. Nevadí, že se ve valné většině případů spletete, než se objeví výsledek, na diskuzi si nikdo nevzpomene. Pokud se ale nespletete, nezapomeňte svůj příspěvek dohledat a umístit na něj odkaz s dovětkem “Já to říkal!” - a přidejte i link, aby si to opravdu každý mohl ověřit. Stejně jako Mluvčí je i Sportovní odborník znám svým výskytem v reálném světě.

Endemity

Jako příklad můžete použít i endemity - ohrožené druhy, které se vyskytují v jediném exempláři. Už došlo na Radka Hulána, tentokrát se podíváme na méně známé druhy.

Poměrně neškodný je Ládík (v poslední době LádíkXX, kde XX je přirozené číslo). Na Ládíka, no, se jako prostě, obvykle nikdo jako, no, moc, nezlobí, protože má nějaký, systém, asi no Windows, nebo nějaký CZ systém, a nedělá, jako no, moc potíží, prostě. Je to taková, no prostě, naše celebrita, asi. V reálném životě Ládíka patrně poznáte podle prošoupané klávesy s čárkou, takovéto pozorování však v literatuře není dosud zaznamenáno.

Zcela jiným zvířetem je Henryk Lahola, přesněji řečeno JUDr. PhDr. Mgr. et Mgr. Henryk Lahola. Laholu patrně postihl sběratelský titulární syndrom (už jen uvádění titulů Mgr. spolu s doktorským titulem stejné fakulty…), stejně jako přesvědčení o velikosti vlastního génia. Lahola se naštěstí vyskytuje převážně v diskuzích na vlastním webu, cože je štěstí pro ostatní - velkou část jeho příspěvků totiž tvoří obdivování jeho sbírky titulů a urážení všech “méně vzdělaných” (rozuměj s méně než čtyřmi tituly).

V diskuzích nepříliš aktivní je dnes už i Ross Hedvíček, který proslul především svými hromadně rozesílanými maily (nešlo o komerční sdělení, takže se vyhnu slovu spam), který jasně prokazoval příslušnost k druhu Paranoik. Rostislav Hedvíček emigroval do USA (kde se stal Rossem) a odtud drsně kritizuje poměry v ČR. Je přesvědčen o tom, že jeho články jsou v ČR cenzurovány (neboť je opravdu nikdo nechce tisknout) a že vše je dílem komunistických židozednářů a estébáků (autor tohoto Bestiáře počítá s tím, že do této skupiny může být zařazen kvůli tomuto odstavci i on). Kuriózně pak vydává svoje články na jednom z českých blogů přímo s označením “cenzurované”. Příspěvky zásadně píše bez diakritiky.

Normální člověk

Ne, nesnažte si diskutovat věcně, slušně a k věci. Takto si masovou slávu nezískáte, maximálně vás budou znát vaše podobně postižení kolegové na nějakém oborovém serveru.

Table of Contents

Bestiář českých diskuzí