Přeložila:

OLGA OLAJDA PROKEŠOVÁ

Raine Miller: Nahá

Vydání první

Copyright © 2012 by Raine Miller

All rights reserved. Published by arrangement with Atria Books, a

Division of Simon & Schuster, Inc.

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2013 jako svou 1780. publikaci

Přeloţeno z anglického originálu The Blackstone Affair 1: Naked

vydaného nakladatelstvím Atria Books, New York (USA), v roce 2013

Český překlad © 2013 Olga Olajda Prokešová

Odpovědná redaktorka Renata Heitelová

Korektorka Daniela Čermáková

Přebal a vazba © 2013 Emil Křiţka

Ilustrace na přebalu © 2013 Emil Křiţka

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Tisk a vazba:

, s. r. o., Český Těšín

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována či

jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-7384-736-4

BARONET

Praha 2013

Raine Miller

Nahá

Aféra Blackstone 1

Franzisko,

má drahá přítelkyně, tahle je pro tebe.

Pravda,

nezastřená nahá pravda,

je mým heslem.

John Cleland, 1749

(pozn. překl.: John Cleland: Fanny Hillová:

Memoáry kurtizány, Praha, IRIS, 1991)

Poděkování

Chtěla bych se se svými čtenáři podělit o to, jak mě napadlo sepsat příběh Nahé. Nikdy nevíte, co ve vás vyvolá podnět k napsání příběhu, a do mě bylo semínko Aféry Blackstone zaseto velmi

překvapivým způsobem. Při hledání obrázků, které by mohly slouţit jako potenciální grafický

podklad obálky k jinému příběhu, jsem narazila na fotografii nahé ţeny ve velmi vkusné póze - jde

o fotografii, která je nyní na přebalu této knihy. Natolik mě uchvátila, ţe jsem si musela sednout

a začít psát. Během hodiny jsem stvořila první kapitolu o Brynne, modelce, která se setkává

s Ethanem, muţem, jenţ si právě zakoupil její nahý portrét. Příběh mě naprosto uchvátil, zcela jsem

se v něm ztratila. Mé další projekty musely ustoupit stranou, protoţe jsem se začala věnovat právě

této sérii. Povaţuji to za poţehnání, jelikoţ ta fotografie mě přiměla k vybudování vzrušujícího světa

a velmi zajímavých postav z Aféry Blackstone. Zboţňuji utváření nových postav. Děkuji Kim

Killionové z Hot Damn Designs za to, ţe vytvořila pro tento příběh tak fantastickou obálku.

Poděkování patří i Kathe za to, ţe vybrala ten správný font. A za její vytrvalost.

Také chci vyjádřit díky několika lidem za jejich laskavá slova, za pomoc, podporu, otázky, rady,

nadšení, za poplácávání po zádech, za to, ţe mě drţeli za ruku a pobízeli mě, a za staré dobré

přátelství, protoţe bez něj bych neměla nikoho, s kým bych tuto knihu mohla sdílet. Nestala bych se

spisovatelkou, coţ je práce, kterou miluju. Takţe: Franzi, Bels, Stacie, Angele, Liso, Kristy, TJ,

Rebeko, Donno, Ai-vy, Mandy, Melino, Rhondo, Lacey, Sherie, Sarah, Carolyn, Kristin, Michelle,

Colleen a moji tři kluci: „Mlask."

Moc vás miluju a ještě více respektuju.

Raine

Prolog

květen 2012

Londýn

O politické situaci v Americe vím hovno. Nepotřebuju to vědět. Ţiju v Británii a i Parlament je pro

mě dost matoucí. Politika mě nijak zvlášť nezajímá. Ale neustále jsem nucen se vyrovnávat

s vedlejšími důsledky politických událostí. Podnikám v bezpečnostních sluţbách, jak pro soukromé

osoby, tak pro britskou vládu. A ve své práci jsem dobrý. Beru ji velice váţně. V tomto oboru musíte

být dobrý, protoţe kdyţ nejste, lidé umírají.

Při leteckém neštěstí zemřel kongresman Spojených států. Média po tom samozřejmě skočila. Ale kdyţ

zveřejnili informaci, ţe kongresman měl být nominován na viceprezidenta a v dohledné době

pravděpodobně i zvolen, rozklepala se celému světu kolena. Zejména kdyţ se lidé touţící po moci

rozhodli udělat cokoli, aby zajistili, ţe opozice uţ nedostane druhou šanci. Mezi republikány se strhly

tahanice, kdo prázdné místo obsadí. A tak jsem našel ji.

Nejprve jsem si přečetl e-mail od jejího otce. Hlas z mé minulosti mě přátelsky pozdravil a zmínil se o

tom, kam jsme to oba dotáhli. Nebylo co namítnout. Má minulost byla pestrobarevná, zaţil jsem dobré

i špatné časy. Ten muţ vstoupil do mého ţivota v jednom z těch lepších období.

Poté následoval telefonický hovor, během kterého mi sdělil, ţe jeho dcera ţije v Londýně a ţe si

dělá starosti o její bezpečí. Zároveň naznačil důvody svých obav. Odpovídal jsem velmi zdvořile,

ale byl jsem si vcelku jistý, ţe na takovou práci si čas skutečně nenajdu. Uţ tak jsem měl práce aţ nad

hlavu. Zajišťování bezpečnosti vysoce postavených osob během XXX. olympijských her, které hostil

Londýn, vytěţovalo mé pracovní kapacity beze zbytku. Neměl jsem nazbyt ani minutu, kterou bych

věnoval dceři známého, jehoţ jsem potkal před šesti lety na pokerovém turnaji.

Odmítl jsem. Dokonce jsem mu chtěl jako osobní laskavost dát kontakt na jinou bezpečnostní

agenturu, kdyţ vytáhl eso z rukávu. Pokeroví hráči vědí, co drţí v ruce a kdy to mají zahrát.

Ve druhém e-mailu mi poslal její fotografii.

Ten obrázek všechno změnil. Od té doby, co jsem ho uviděl, jsem uţ nikdy nebyl stejný jako dřív,

a nedalo se na tom nic změnit. Ne poté, co jsme se tu noc potkali. Celý můj svět se převrátil naruby díky

té fotografii. Fotografii mé nádherné Američanky.

1. kapitola

Ještě ţe tu dnes není má matka. Zešílela by. Na Bennyho výstavu jsem dnes v noci přišla, protoţe

jsem mu to slíbila. Protoţe vím, jak je to pro něj důleţité. Vlastně je to důleţité i pro mě. Pro svého

přítele chci to nejlepší, stejně jako on pro mě. Za poslední tři roky mě Benny nesčíslněkrát utěšoval,

popíjel se mnou, soucítil, a dokonce mi pomáhal platit nájem tím, ţe mi občas dohodil nějakou práci. A

taky pořídil fotografii, na kterou se právě teď dívám. Je na ní mé nahé tělo.

Pózovat jako modelka pro focení aktů není práce, o jaké jsem roky snila, ale způsob, jak si během

studentského ţivota přivydělat. V poslední době dostávám od fotografů stále více nabídek. Benny mi

řekl, abych se připravila na to, ţe po této výstavě zájem o mě ještě vzroste. Lidé se budou ptát na

modelku. Tak je to vždy, Brynne. Takový je můj Benny, věčný optimista.

Usrkla jsem šampaňské ze sklenky a prohlíţela si obraz na zdi. Má fotografie byla vytištěna na velké

plátno. Připadalo mi to sice trochu přehnané, ale z fotografie bylo zřejmé, ţe Benny má talent.

Přestoţe je synem somálských uprchlíků, kteří v Británii začínali od nuly, ví, jak udělat dobrou

kompozici. Poloţil mě na záda, otočil mi hlavu na stranu, přes prsa poloţil jednu paţi a druhou mi

zakryl klín. Chtěl, abych měla volně rozprostřené vlasy, nohy nahoře a zahalený rozkrok. Při focení

jsem si na sebe vzala titěrná tanga, ale ta nejsou na obrázku vidět. Má fotografie se nedala povaţovat

za pornografii. Správný termín je koneckonců umělecký akt. Všechno bylo nafoceno vkusně, jinak

bych do toho nešla. Skutečně jsem se modlila, aby se má fotka neobjevila na ţádné porno stránce. Ale co

můţete v dnešní době vědět. Já porno nedělám. I sex jen výjimečně.

„Tady je moje holka!" Okolo ramen mě objaly Bennyho velké, silné paţe. Bradu si poloţil na

temeno mé hlavy. „Je to senzační, ne? Máš ta nejkrásnější chodidla ze všech ţen na této planetě."

„Všechno, co fotíš ty, vypadá skvěle, Bene. I moje chodidla." Otočila jsem se tváří k němu. „Takţe

jsi uţ něco prodal? Respektive, kolik uţ jsi toho prodal?"

„Uţ tři a myslím, ţe další prodám velmi brzy." Ben zamrkal. „Nebuď moc nápadná, ale vidíš toho

vysokého chlápka v šedém obleku s černými vlasy, jak mluví s Carole Andersenovou? Vyptává se.

Zdá se, ţe je uchvácen tvým nahým tělem. Jakmile bude mít fotografii doma, nejspíš si to před ní

ručně udělá. Jaký to je pocit, Brynne, má lásko? Ţe takový boháč při pohledu na tvou nadpozemskou

krásu vytahuje ptáka."

„Zmlkni," obrátila jsem oči v sloup. „To je nechutné. Neříkej mi takové věci, nebo s tím přestanu."

Naklonila jsem hlavu. „Máš jedině štěstí, ţe tě mám ráda, Benny Clarksone." Ben uměl říct i ta

nejsprostší slova tak, ţe zněla příjemně a rafinovaně. Určitě za to mohl jeho britský přízvuk. K čertu, díky přízvuku zněl občas dobře i Ozzy Osbourne.

„Ale stejně je to pravda," ušklíbl se Ben a políbil mě na tvář, „a ty to víš. Ten chlap z tebe nespustil oči od té doby, co jsi sem přitančila. Rozhodně není gay."

Probodla jsem Bennyho pohledem. „Dobře ţe to vím, Benny, díky za informaci. A já jsem sem

nepřitančila!"

Zakřenil se na mě tím škádlivým, chlapeckým způsobem, tak jak to umí jen on. „Věř mi, kdyby byl,

právě teď bych mu nabízel, ţe mu ho v zadním salonku vykouřím. Je sexy k zešílení."

„Skončíš v pekle, je ti to jasné, ţe ano?" Přejela jsem zběţně pohledem všechny přítomné

a zhodnotila onoho potenciálního kupce. Benny měl pravdu, na tom chlápkovi bylo sexy všechno, od

koţených podráţek bot značky Ferragamos aţ ke konečkům vlnitých tmavých vlasů. Mohl měřit okolo

sto devadesáti centimetrů, měl svalnatou postavu a čišelo z něj sebevědomí. A taky prachy. Jeho oči

jsem nezahlédla, protoţe právě hovořil s majitelkou galerie. Ţe by o mém obrazu? Těţko říct, ale na

tom přece nezáleţí. I kdyţ si ho koupí, stejně se uţ nikdy v ţivotě nepotkáme.

„Mám pravdu, ţe jo?" okomentoval Ben můj pohled a šťouchl mě do ţeber.

„O tom vyhonění? To ani náhodou, Benny!" Zavrtěla jsem hlavou. „Je příliš pohledný na to, aby si

musel orgasmus přivodit vlastníma rukama."

A v té chvíli se onen pohledný muţ otočil a zadíval se na mě. Cítila jsem jeho ţhnoucí pohled, jako by

slyšel, co jsem Bennymu právě říkala. Ale to přece není moţné, nebo ano? Nepřestával na mě zírat

a nakonec jsem to byla já, kdo uhnul pohledem. S takovým charismatem, nebo co to k čertu bylo, co

mě přikovalo k podlaze, jsem nedokázala soupeřit. Ucítila jsem nutkavou potřebu opustit místnost.

Bezpečnost především.

Mocným lokem jsem dopila skleničku šampaňského. „Uţ musím jít. A ta výstava je skvělá."

Objala jsem svého přítele. „Budeš slavný po celém světě," špitla jsem mu s úsměvem do ucha. „Asi

tak za padesát let!"

Vyrazila jsem ke dveřím a zaslechla Bennyho veselý smích. „Zavolej mi, má krásko!"

Zamávala jsem mu, aniţ bych se otočila, a vyšla jsem ven ze dveří. Na ulici bylo rušno, coţ bylo na

víkendovou noc v Londýně dost netypické. Nadcházející olympijské hry přitáhly do města davy

turistů. Neţ mi zastaví nějaký taxík, nejspíš uplynou celé roky. Mám riskovat chůzi na nejbliţší

metro? Sjela jsem pohledem na své lodičky s podpatky, které se k titěrným šatům hodily skutečně

skvěle, ale na dlouhé procházky stavěné nebyly. I kdyţ chytnu metro, pořád se budu muset potácet

nocí pěkných pár bloků od stanice k domu. Mamka by mi to samozřejmě zakázala. Ale mamka tu není, je

doma v San Francisku, kde já být nechtěla. Kašlu na to. Vyrazila jsem.

„To není dobrý nápad, Brynne. Neriskujte. Dovolte mi, ať vás odvezu."

Ztuhla jsem. Věděla jsem, komu patří ten hlas, i kdyţ jsem ho nikdy dřív neslyšela. Pomalu jsem se

ohlédla a spatřila ty oči, kterými na mě před pár minutami upřeně hleděl v galerii. „Vůbec vás

neznám," řekla jsem.

Usmál se, jeho rty se na jedné straně nepatrně zkroutily. Kývl hlavou k autu, které stálo u chodníku.

Elegantní černý Range Rover HSE. Typ, co si mohou dovolit jen velmi bohatí Britové. Ne ţe bych si

uţ dříve nevšimla, ţe nemá hluboko do kapsy, ale aţ teprve teď jsem pochopila, ţe je naprosto mimo

mou ligu.

Ztěţka jsem polkla. Pořád jsem hleděla do těch modrých, velmi jasných a hlubokých očí. „Zavoláte

na mě jménem a očekáváte, ţe vám hned vlezu do auta? Jste blázen?"

Přišel aţ ke mně a napřáhl paţi: „Ethan Blackstone."

Hleděla jsem na jeho ruku, tak jemnou, elegantní, s bílou manţetou rámující šedý rukáv saka

střiţeného podle poslední módy. „Jak to, ţe znáte mé jméno?"

„Před ani ne patnácti minutami jsem si v galerii paní Andersenové za pěknou sumičku koupil obraz

s názvem Odpočívající Brynne. A věřte mi, ţe nejsem duševně indisponován. To zní politicky

mnohem korektněji neţ blázen, nemyslíte?" Pořád drţel ruku nataţenou.

Napřáhla jsem tu svou a on ji sevřel. Opravdu to udělal. Nejspíš jsem přišla o rozum, kdyţ jsem si

potřásla rukou s cizím muţem, který právě utratil celé jmění za obrovskou fotografii mého nahého

těla. Ethan měl pevný stisk. A vřelý. Přitáhl si mě k sobě blíţ, nebo se mi to jen zdálo? Možná jsem opravdu blázen? Mé nohy se totiţ ani o kousek nepohnuly. Ale ty modré oči se najednou ocitly těsně

před mým obličejem a já ucítila vůni jeho kolínské. Takhle boţsky opojně přece ţádný člověk nevoní.

„Brynne Bennettová," představila jsem se.

Pustil mou ruku. „Tak, a uţ se známe," pronesl, ukázal rukou nejprve na mě a pak na sebe. „Brynne,

Ethan." Pokynul hlavou k roveru. „Nyní uţ mi dovolíte, abych vás odvezl domů?"

Znovu jsem polkla. „Proč se o mě tak staráte?"

„Protoţe nechci, aby se vám něco stalo? Protoţe vám ty vysoké podpatky nesmírně sluší, ale musí

být peklo v nich chodit? Protoţe by se ţena neměla potulovat v noci venku po městě sama?" Zadíval se

mi do očí. „Zejména tak půvabná ţena jako vy." Nepatrně pootevřel ústa. „Existuje tolik důvodů,

slečno Bennettová."

„Co kdyţ ani s vámi nebudu v bezpečí?" Zvedl obočí. „Pořád o vás nic nevím. Ani jestli je

Ethan

Blackstone vaše skutečné jméno."

Jen na mě hleděl.

„Máte pravdu. Měl bych to napravit." Sáhl do kapsy u saka a podal mi řidičský průkaz s jasně

zřetelným jménem Ethan James Blackstone. Zároveň mi předal vizitku se stejným jménem a názvem

firmy Blackstoneova mezinárodní bezpečnostní agentura vygravírovaným do smetanového

podkladu.

„Tu vizitku si můţete nechat," usmál se. „Pracovně jsem velmi vytíţený, slečno Bennettová, můţu

vám odpřisáhnout, ţe uţ mi nezbývá ţádný volný čas, který bych trávil jako sériový vrah."

Rozesmála jsem se. „To se vám povedlo, pane Blackstone." Vloţila jsem vizitku do peněţenky.

„Dobrá, jsem celá vaše."

Znovu povytáhl obočí a usmál se.

V duchu jsem sebou trhla, kdyţ jsem si uvědomila, ţe věta „jsem celá vaše" mohla vyznít i jinak, neţ

jak jsem ji zamýšlela. Raději jsem myslela na to, jak nepohodlné by bylo jít v botách na podpatku aţ na

metro. V té chvíli jsem nabídku ke svezení velmi ocenila.

Poloţil mi ruku na záda a vedl mě k obrubníku. „Račte dovnitř." Ethan počkal, aţ si nastoupím, pak obešel auto a velmi elegantním pohybem vklouzl za volant. Otočil se ke mně a naklonil hlavu. „A kde

slečna Bennettová bydlí?"

„Nelsonovo náměstí v Southwarku."

Zamračil se, ale vzápětí odvrátil tvář a zařadil se do kolony projíţdějících aut. „Jste Američanka." Co tím myslí? Nemá snad rád Američany? „Jsem tu na studijním pobytu. Na Londýnské univerzitě

studuju magisterský program." Seděla jsem naprosto bez hnutí a přemýšlela, proč mám sto chutí

vyklopit mu o sobě úplně všechno.

„A vaše práce modelky?"

V tom okamţiku sexuální napětí zhoustlo. Dala jsem si s odpovědí na čas. Věděla jsem přesně, co se

mu honí hlavou - představuje si mě tak, jak jsem na fotografii. Nahou. Cítila jsem se trochu zvláštně.

Otevřela jsem ústa. „Ehm. Pózovala jsem pro svého kamaráda, fotografa Bennyho Clarksona. Poţádal

mě o to. A z něčeho se účty platit musí, to přece chápete, ne?"

„Ve skutečnosti nechápu, ale na tom portrétu se mi skutečně líbíte, slečno Bennettová." Nespouštěl oči ze silnice.

Já po tom komentáři poněkud ztuhla. Kdo si k čertu myslí, ţe je, aby mě soudil za to, co dělám?

„No, mně se vybudovat mezinárodní korporaci nepodařilo, pane Blackstone. Proto jsem začala

modelingem. Dávám přednost posteli před lavičkou v parku. A mám ráda teplo. Zimy jsou tu dost

pojebané." I mně přišel můj hlas příliš rozčilený.

„Je tu víc pojebaných věcí," odtušil a upřel na mě modré oči.

Jak začal mluvit o „jebání", začala mi vřít krev v ţilách. Nebylo pochyb, nad čím přemýšlím. Moţná

nemám postelových zkušeností tunu, ale na nedostatek fantazie jsem si stěţovat nemohla.

„Aspoň v něčem se shodneme," utrousila jsem a přejela si dlaní po čele. Představa Ethanova penisu a

ozvěna slova „jebat" v tak stísněném prostoru na mě byly přece jen příliš silné kafe.

„Bolí vás hlava?"

„Jo. Jak jste to poznal?"

Zastavil na semaforu a pohlédl na mě. Jeho oči putovaly od mého klína k obličeji tak neuvěřitelně

pomalu. „Jen jsem hádal. Nevečeřela jste, jen jste popíjela v galerii šampaňské. Je pozdě a vaše tělo

volá o pomoc." Opět povytáhl obočí. „Mám pravdu?"

Polkla jsem. Za lok vody bych dala celé království. Bingo, pane Blackstone. Máte mě přečtenou

jako laciný komiks. Ať už jste kdokoli, jste dobrý.

„Potřebuju jen dva aspiriny a trochu vody a bude mi dobře."

Ethan zavrtěl hlavou. „Kdy jste naposledy něco jedla, Brynne?"

„Takţe jsme znovu u křestních jmen?"

Blýskl po mně sice soucitným, ale zároveň naštvaným pohledem.

„Měla jsem svačinu. Najím se, aţ přijedu domů." Zadívala jsem se z okna. Na semaforu musela

naskočit zelená, protoţe jsme se znovu rozjeli. Jediný zvuk, který naplnil vůz, bylo šustění jeho

košile, kdyţ otáčel volantem. Zvuk to byl tak vzrušující, ţe jsem nedokázala ukočírovat svůj pohled.

Po očku jsem na něj mrkla. Z profilu měl poněkud nápadný nos, ale to mu na půvabu nic neubíralo. Byl

velmi přitaţlivý.

Nevšímal si mě. Jako bych vedle něj vůbec neseděla. Soustředil se jen na řízení. Zdálo se, ţe má

Londýn projetý kříţem kráţem, protoţe se mě ani jednou nezeptal, kudy má jet. Pořád jsem cítila vůni

jeho parfému a hlavou mi probíhaly neskutečné myšlenky. Sakra, potřebuju se z toho auta co

nejrychleji dostat.

Vtom Ethan šlápl na brzdu a zastavil před obchodem. „Zůstaňte tady, za chvilku jsem zpátky." Jeho

hlas zněl poněkud podráţděně. Vlastně víc neţ jen trochu. Podráţděnost z něj přímo sálala. Přišel mi

poněkud direktivní. Jak řekne, tak se stane. Bez diskuzí.

V autě bylo příjemné teplo. Cítila jsem přes tenkou látku sukně koţený potah sedačky. V jedné věci

měl Ethan pravdu. Kdybych měla jít na metro, nejspíš bych umřela. Takţe jsem seděla v autě

naprostého cizince, který mě viděl nahou a dokázal mě přesvědčit, abych se nechala odvézt. A právě v

tomto okamţiku přicházel ze samoobsluhy s taškou v ruce a se zamračeným výrazem ve tváři. Celá ta

situace začínala být dost divná.

„Co jste v tom obchodě potře "

Podal mi láhev s vodou a platíčko nurofenu, ekvivalent advilu, který se uţívá ve Státech. Oboje

jsem si beze slova vzala. Pozoroval mě, jak zapíjím pilulky. Voda ve mně zmizela během několika vteřin.

Na koleno mi poloţil energetickou tyčinku.

„Snězte to," přikázal mi nekompromisním hlasem. Vzápětí ale dodal: „Prosím."

Povzdechla jsem si a rozbalila čokoládovou tyčinku. Ticho v autě vystřídalo šustění celofánového

obalu. Kousla jsem si a pomalu ţvýkala. Tyčinka chutnala naprosto boţsky. Teprve teď jsem si

uvědomila, ţe mé tělo zoufale touţilo po všem, co mi přinesl.

„Děkuji," zašeptala jsem poněkud nejistě. Málem jsem se rozplakala. Snaţila jsem se nedat na sobě nic

znát. Raději jsem i sklopila hlavu.

„Rádo se stalo," odpověděl tiše. „Všichni musíme uspokojovat základní potřeby, Brynne. Jídlo, pití,

postel."

Postel. Sexuální napětí se jako mávnutím kouzelného proutku vrátilo na scénu. Moţná nikdy

nezmizelo. Ethan měl evidentně talent říkat ta nejnevinnější slova tónem, který rozhodně nevinný

nebyl. Ţhavým, vášnivým a sexuálním tónem, který se vám vryje do paměti na celý ţivot.

Usedl vedle mě do auta a rozjel se aţ ve chvíli, kdy jsem dojedla poslední kousek energetické

tyčinky.

„Kde přesně bydlíte?"

„Franklinská číslo 41."

Ethan vyjel z parkoviště před obchodem a zamířil zpět na silnici. Kaţdou minutou jsem se blíţila ke

svému domovu. Opřela jsem se do pohodlného koţeného sedadla a zavřela oči. V kabelce mi

zavibroval telefon.

Vytáhla jsem ho a zjistila, ţe je na něm zpráva od Bennyho: Jsi v poho doma?

Rychle jsem odepsala stručné jo a pak zavřela oči. Bolest hlavy pomalu odplouvala do nenávratna.

Poprvé po několika hodinách jsem se uvolnila. Únava si ale vybrala svou daň, protoţe kdybych

nebyla vyčerpaná, nikdy bych si nedovolila usnout v autě Ethana Blackstonea.

2. kapitola

Ucítila jsem dotek a velmi příjemnou vůni. Vůni koření a dotek ruky na rameni. Ale i tak mnou projel

záchvěv strachu. Záchvěv hrůzy hluboko uvnitř mě probral. Z hrdla se mi téměř vydral výkřik. Znala

jsem ten pocit, ale stejně mě ovládla panika. Měla bych ho znát. Provázel mě uţ roky.

„Brynne, probuďte se."

Ten hlas. Kdo to je? Probrala jsem se a zírala do modrých očí Ethana Blackstonea. Nebyl ode mne

dál neţ deset centimetrů. Zavrtala jsem se hluboko do sedadla, abych vzdálenost mezi námi zvětšila. Uţ

jsem si vzpomněla. Tento muţ právě dnes koupil můj obraz. A odvezl mě domů.

„Sakra! Omlouvám se. Usnula jsem?" Natáhla jsem se k otvírání dveří, ale protoţe jsem tohle auto

neznala, hrábla jsem do prázdna. Pocítila jsem panickou touhu dostat se ven.

Ethanova ruka pevným stiskem přikryla tu mou. „Klid. Jste v bezpečí. Všechno je v pořádku. Jen

toho uţ na vás bylo moc."

„Fajn, omlouvám se." Několikrát jsem se zhluboka nadechla, podívala se z okénka a pak jsem se na něj

otočila. Ethan jen seděl a sledoval kaţdičký můj pohyb.

„Proč se pořád omlouváte?"

„Nevím," zašeptala jsem. Věděla jsem, ale právě teď jsem na to myslet nechtěla.

„Jste v pořádku?" nepatrně se usmál a naklonil přitom hlavu. Vsadila bych se, ţe si uţívá, jak mě

vyvedl z míry. Nebyla jsem si ani jistá, jestli si to neuţívám i já. Touţila jsem odtud zmizet, rychle,

neţ mu kývnu úplně na všechno. V duchu jsem slyšela hlas, který šeptal: Sundejte si oblečení a

natáhněte se na prostorném zadním sedadle mého Range Roveru, Brynne. Tenhle muţ měl

charisma, které mě znepokojovalo i přitahovalo zároveň.

„Děkuju za svezení. A za vodu. A za všechno "

„Opatrujte se, Brynne Bennettová." Stiskl tlačítko a pojistka na dveřích cvakla. „Máte nachystané

klíče? Počkám, dokud nebudete v bezpečí doma. V jakém patře bydlíte?"

Vytáhla jsem klíče z kabelky a poloţila si je do klína ke svému telefonu. „V pátém patře,

v podkroví."

„Máte spolubydlící?"

„No, ano, ale pravděpodobně není doma." Znovu mě překvapilo, co byl můj jazyk schopen prozradit

naprosto cizímu muţi.

„Počkám, aţ se tam rozsvítí, a pak pojedu." Výraz v Ethanově obličeji byl naprosto nečitelný.

Neměla jsem ani ponětí, co se mu honí hlavou.

Otevřela jsem dveře a vystoupila z auta. „Dobrou noc, Ethane Blackstone." Zamířila jsem po

schodech do domu a cítila jsem na sobě jeho pohled. Strčila jsem klíč do zámku a vzápětí jsem se

přes rameno otočila na rover. Okénka byla tak tmavá, ţe jsem dovnitř neviděla. Coţ nic neměnilo na faktu,

ţe Ethan pořád čekal, aţ se dostanu domů, aby mohl odjet.

Odemkla jsem dveře a vešla do chodby. Čekalo mě pět pater. Vyzula jsem se z vysokých podpatků

a pokračovala nahoru bosá. Jakmile jsem otevřela dveře bytu, rozsvítila jsem a zamkla za sebou.

Ztěţka jsem se opřela o dveře. Musela jsem se opřít. Mé lodičky dopadly z výšky na podlahu.

Zhluboka jsem vydechla. Co se to k čertu právě stalo?

Trvalo mi dobrou minutu, neţ jsem se dokázala odlepit od těch zatracených dveří. Došla jsem k

oknu. Odtáhla jsem závěsy a zjistila, ţe auto je pryč. Ethan Blackstone odjel.

Sedm kilometrů běhu mi snad pomůţe pročistit si hlavu. Uţ jsem věděla, jak se musela cítit Alenka

v říši divů. Jako bych si sama prošla těmi úkoly „sněz mě" a „vypij mě" i se všemi jejich důsledky.

Jeţíši, copak mi do toho šampaňského dali drogy? Byla jsem jako omámená. Dovolila jsem

neznámému muţi, aby mě usadil do svého auta, nechala jsem se odvézt domů a nakrmit. Tak dobře,

byla to hloupost. Musím na to, co se stalo, i na něj zapomenout. Ţivot je i tak dost komplikovaný.

Tuhle větu vţdycky říkávala teta Marie. Představila jsem si, jak by reagovala na mé fotky, a musela jsem

se usmát. Věděla jsem, ţe mou tetičku by takové věci pohoršovaly výrazně méně neţ mou vlastní matku.

Teta Marie nebyla ani trochu prudérní. Zapnula jsem iPod a vyrazila.

Velmi brzy myšlenka na podivného známého z minulé noci zmizela pod podráţkami běţeckých bot

na chodníku na mostě Waterloo. Běh ve mně vyvolával dobrou náladu. Nejspíš za to mohly endorfiny.

V duchu jsem zaklela nad tím sexuálním napětím, které mezi mnou a Ethanem vzniklo, a uvědomila

jsem si, ţe to je moţná ten problém. Důvod, proč jsem Ethanovi dovolila spoustu věcí. Moţná

potřebuju orgasmus. Pohrál si s tebou, holka. V té chvíli mi hlavou probleskla doslovná a obrazná

verze tohoto prohlášení.

Běţela jsem pořád dál po chodníku podél Temţe. I hudba z iPodu mi pomáhala vyčistit si hlavu.

Eminem a Rihanna mi zpívali do uší o lásce a lţích a o lţích kvůli lásce. Cestou jsem obdivovala

architektonické skvosty. Historie z některých částí Londýna přímo dýchala a nádherně kontrastovala

s jeho moderními a rušnými ulicemi. Dualita. Jsem ráda, ţe ţiju právě tady.

Modeling není mým jediným zaměstnáním. Všichni studenti zapsaní na magisterský program

restaurátorství na Londýnské univerzitě museli plnit povinnou praxi v galerii Rothvale. V zámku

vévody z Winchesteru, postaveném v sedmnáctém století, sídlila uţ téměř padesát let Fakulta umění

Londýnské univerzity a podle mého názoru neexistovalo nikde na světě krásnější místo ke studiu.

Prošla jsem dovnitř vchodem pro zaměstnance a ukázala vrátnému průkazku. Totéţ jsem učinila ještě u

vstupu do studijních prostor.

„Slečno Brynne, přeji dobrý den." Rory byl korektní a formální jako vţdy. Hlídač v zadní místnosti mě

takto zdravil pokaţdé, kdyţ jsem kolem něj prošla. Pořád jsem doufala, ţe mi jednou řekne něco

jiného. Rozdala jste si to včera v noci s nějakým úchylným milionářem, slečno Brynne?

„Ahoj, Rory," usmála jsem se na něj, jak nejlépe jsem dokázala.

Zabrala jsem se do práce. Na stole mi leţel obraz krásné dámy. Šlo o jedno z Mallertonových

raných děl s jednoduchým názvem Lady Percival. Ţena na obraze působila naprosto neodolatelně.

Měla černé vlasy, modré šaty, které jí ladily k očím, knihu v ruce a tu nejatraktivnější postavu, jakou

si kaţdá ţena můţe jen přát. Zabírala velkou část plátna. Nebyla prvoplánově krásná, spíše přitaţlivá a

zajímavá. Moc jsem touţila odhalit její příběh. Malba utrpěla při poţáru v šedesátých letech značná

poškození a od té doby se obrazu nikdo nedotkl. Lady Percival potřebuje trochu něţné, láskyplné

péče a já budu ta šťastná, která jí ji poskytne.

Zrovna jsem se chystala dát si pauzu, kdyţ mi zazvonil telefon. Neznámé číslo? Zvláštní. Nikdy

jsem nikomu číslo nedávala a Lorenzova agentura, u které jsem v evidenci modelek, má na sdělování

osobních údajů velmi přísná pravidla.

„Haló?"

„Brynne Bennettová." Z telefonu se ozval sexy hlas s britským přízvukem.

Byl to on. Ethan Blackstone. Netušila jsem, kde získal mé číslo. Ani proč mi volá. Ale byl to on.

Z druhého konce telefonu zněl ten přitaţlivý hlas, který se táhl jako med. Poznala bych ho kdykoli.

„Jak jste získal tohle číslo?"

„Sama jste mi ho minulou noc dala." To byla leţ.

„Ne," odvětila jsem pomalu a snaţila se uklidnit tlukot svého srdce. „Včera v noci jsem vám ţádné

telefonní číslo nedala." Proč volá?

„ Možná jsem si omylem půjčil váš telefon, kdyţ jste dřímala. Rozrušila jste mě, byla jste tak

dehydrovaná a vyhladovělá." Na pozadí jsem zaslechla tlumené hlasy, jako by hovořil z kanceláře.

„Je snadné splést si telefon, kdyţ všechny vypadají stejně."

„Takţe jste si vzal můj telefon a vytočil jste na něm své číslo, abyste dostal to moje do historie

přijatých volání? To je trochu děsivé, pane Blackstone." Začínala jsem být na pana vysokého,

snědého, pohledného, s nádherně modrýma očima pěkně naštvaná. Ten chlap nerespektoval ţádné

hranice osobní svobody.

„Prosím, říkej mi Ethane, Brynne. Chci, abys mi říkala Ethane."

„A já chci, abys respektoval mé soukromí, Ethane."

„Opravdu, Brynne? Myslel jsem, ţe jsi mi byla za včerejší odvoz domů skutečně vděčná," pronesl

tichým hlasem. „A zdálo se, ţe i za večeři." Na okamţik se odmlčel. „Poděkovala jsi mi." Opět ticho.

„Ve tvém stavu by ses sama domů jistě nedostala."

Váţně? Jeho hlas ve mně vyvolal podobnou emoci jako včera. Vybavila jsem si, jak mi přinesl vodu a

prášky. A i kdyţ jsem se za to nenáviděla, musela jsem uznat, ţe má pravdu.

„Fajn, podívej, Ethane, dluţím ti za to, ţe jsi mě minulou noc odvezl. Bylo to od tebe moc pěkné.

Děkuju ti za pomoc, ale "

„Tak se mnou pojď na večeři. Na pořádnou večeři, pokud moţno. Ne na něco zabaleného do plastu

či do fólie. A rozhodně ne v mém autě."

„Ach, to ne. Omlouvám se, ale nemyslím si, ţe to je dobrý ná-"

„Právě jsi řekla, ţe mi dluţíš za svezení. Rád bych si to vybral takhle. Chci, abys se mnou

povečeřela. Dnes."

Srdce mi tlouklo jako o závod. Tohle nemůžu. Tak moc mnou manipuloval. Znala jsem se dost

dobře, abych si uvědomila, ţe Ethan Blackstone znamená pro děvče jako já nebezpečí - jako velký

bílý ţralok hladově krouţící okolo bezmocného plavce v zátoce.

„Uţ mám na dnešní večer jiné plány," vyhrkla jsem do telefonu. Bohapustá leţ.

„Tak zítra."

„Já to taky nemůţu. Budu pracovat aţ do pozdních hodin a po focení bývám dost unave-"

„Báječné, tak tě vyzvednu zítra ve studiu, nakrmím tě a odvezu domů."

„Pořád mi skáčeš do řeči! Nemůţu přemýšlet, kdyţ mi tohle děláš, Ethane. Děláš to takhle se všemi,

nebo jsem něco zvláštního?" Nelíbilo se mi, jak rychle ta konverzace spěla k jeho spokojenosti. Bylo to k zešílení. Ať uţ plánoval na dnešní noc cokoli, představovala jsem si ještě mnohem víc.

„Ano a ano, Brynne, jsi." Cítila jsem v jeho hlase sexuální napětí a to mě vyděsilo. Jsem hloupá, ţe

pokládám takové otázky. Jen tak dál, Brynne. Ethan tvrdí, že jsi něco zvláštního.

„Musím se vrátit k práci," odsekla jsem záměrně nerudným tónem. Prostě mi vadilo, ţe mě

odzbrojil

tak snadno. Zkusila jsem to znovu. „Díky za nabídku, Ethane, ale nemůţu -"

„Mi říct ne," přerušil mě, „a to je důvod, proč tě zítra vyzvednu ve studiu a vezmu na večeři.

Připustila jsi, ţe mi dluţíš laskavost. Chci ji. Chci s tebou povečeřet, Brynne."

Ten parchant mi znovu skočil do řeči. Nahlas jsem si jen povzdechla a pak jsem se na okamţik

odmlčela. Nedám se tak lehce.

„Ještě tam jsi, Brynne?"

„Takţe najednou chceš, abych mluvila já? Jistě brzy změníš názor. Pokaţdé kdyţ něco řeknu, tak mě

přerušíš. To tě matka nenaučila slušnému chování, Ethane?"

„Ne, nenaučila. Zemřela, kdyţ mi byly čtyři roky."

Sakra. „Aha, tím se to vysvětluje. Omlouvám se. Podívej, Ethane, musím zpět do práce. Opatruj se."

Zavěsila jsem.

Poloţila jsem si tvář na pracovní stůl a pár minut jen odpočívala. Moţná déle neţ pár minut. Asi tak

pět. Ethan mě unavil. Nevím, jak se mu to povedlo, ale povedlo. Vstala jsem a došla do kuchyňky. Vzala

jsem si ten největší hrnek, co jsem našla, a udělala si do něj pořádně silnou a sladkou kávu. Moţná mi

kofein pomůţe, nebo díky němu skončím v kómatu.

Mrkla jsem na stůl a spatřila okouzlující Lady Percival, připravenou, čekající, elegantní a klidnou, jako by takhle vyčkávala celá staletí. S kávou v ruce jsem se k ní vrátila a začala opravovat nečistoty z

knihy, kterou si tak láskyplně tiskla na prsa.

3. kapitola

Bennyho nádherná snědá pleť vypadala v kontrastu se světle ţlutým upnutým tričkem naprosto boţsky.

Sebevědomí z něj přímo tryskalo. Benny je naprostý optimista. Přála bych si být také jako on. Dělám, co

můţu, ale řekněme, ţe i mé nejlepší pokusy jsou dost ubohé.

„Takţe tenhle Ethan se tě snaţí dostat, jo? Viděl jsem, jak se na tebe dívá, Brynne. Nespustil z tebe

oči," zamumlal Ben a dodal: „Ani se mu nedivím."

Benny je často takhle milý. Proto chodím za ním, kdyţ potřebuju rameno, na kterém bych se mohla

vyplakat. Rád ale do všeho strká nos. Celou noc jsem se snaţila konverzovat o fotografování a

o prezentaci v galerii, ale on se pořád vracel k Ethanovi.

„Jo, ví, jak dosáhnout toho, co chce, a to se mi nelíbí, Bene." Namočila jsem si hranolky - odmítala jsem je nazývat chipsy - do dresinku a ochutnala. „A díky, ţe jsi ze mě dnes v noci udělal počestnou ţenu."

Snědla jsem další hranolku. „Tvrdila jsem Ethanovi, ţe mám na dnešní večer plány, coţ do té

doby, neţ jsi zavolal, byla bohapustá leţ."

Ben na mě namířil hranolku a ušklíbl se. „Tak proto jsi mi málem protrhla ušní bubínek."

Lokla jsem si jablečného piva Sheppy. Na hranolky a hamburger uţ mě hlad přešel. „Děkuju za

pozvání, kamaráde." I mně samotné to znělo trochu nudně.

„A proč s ním na to rande nejdeš? Je sexy. Touţí po tobě. Určitě by ti dokázal nabídnout velmi

příjemně strávený večer." Benny zdvihl mou ruku a něţně ji políbil. „Potřebuješ se trochu pobavit,

zlato. A taky si pořádně zasouloţit. Všichni to jednou za čas potřebují. Jak dlouho uţ to je?"

Vytrhla jsem ruku z jeho sevření a znovu si lokla piva. „Já s lidmi o tom, kdy jsem si naposled vrzla,

nemluvím. Jsou jisté hranice, víš, Bene?"

Věnoval mi trpělivý pohled. „Rozhodně potřebuješ orgasmus, drahoušku."

Ignorovala jsem jeho komentář. „On je tak já on je je tak zatraceně vlezlý. Jeho slova, věci,

které dělá, způsob, jak zdvihá obočí, jeho modré oči " namířila jsem si rukou k hlavě v náznaku

pistole a stiskla jsem pomyslnou spoušť. „Nedokáţu přemýšlet, kdyţ na mě pálí jeden rozkaz za

druhým." Všimla jsem si, ţe Ben uţ také odsunul svůj talíř.

„Připraven vyrazit?"

„Jo. Pojďme přesunout tvou sexuálně frustrovanou vagínu domů. Můţeš si tam dát rande

s vibrátorem, třeba ti to pomůţe."

Kopla jsem Bennyho pod stolem.

Zatímco mě taxík vezl domů, přemýšlela jsem nad minulou nocí v Ethanově autě. Evidentně jsem se

cítila dost pohodlně, jinak bych neusnula. Byla to naprostá ostuda. Takové věci já přece nedělám.

Nikdy. S tím, co mám za sebou, si příliš často nedovolím povolit otěţe své ostraţitosti, zejména ne v přítomnosti cizích lidí. A usnout? To uţ vůbec ne. Tak proč se mi to stalo s Ethanem? Je to jeho

fyzickým vzhledem? Ve skutečnosti jsem viděla jen jeho tvář, ale pod hedvábným oblekem se

rýsovala opravdu pěkná postava. Celé jeho vzezření mu hrálo do karet. Proč chce mě, kdyţ můţe mít

jakoukoli jinou ţenu, kterou si zamane?

„Jdeš zítra na to studiové focení k Lorenzovi?"

„Jo." Objala jsem ho. „Díky za doporučení, zlato. I za večeři. Jsi nejlepší." Políbila jsem ho na tvář.

„ Vaya con dios, sexy borče."

„Miluju, kdyţ na mě mluvíš španělsky, drahoušku!" Ben si ukázal rukou na hruď. „Pokračuj v tom!

Chci udělat dojem na Ricarda, aţ se znovu ukáţe ve městě."

Nechala jsem rozesmátého Bena v taxíku a na rozloučenou jsem mu poslala vzdušný polibek.

Vyrazila jsem do svého úţasného bytu. Do pěti minut jsem byla ve sprše a do dalších deseti oblečená

v pyţamu. Právě jsem odkládala kartáček na zuby, kdyţ mi zazvonil telefon. Podívala jsem se na

displej. Zatraceně. Ethan.

Stiskla jsem zelené tlačítko, sebrala veškerou odvahu a promluvila: „Ethane "

„Líbí se mi, ţe mi říkáš jménem, takţe ti pravděpodobně odpustím, ţe jsi mi odpoledne poloţila

telefon." Jeho pomalý elegantní hlas s britským přízvukem mě pohladil po těle. Cítila jsem z něj jeho

muţnost a příslib okamţitého sexu.

„Za to se omlouvám." Čekala jsem, ţe něco řekne, ale mlčel. Pořád jsem mu ještě neodsouhlasila

pozvání na rande. A oba jsme to věděli.

Nakonec se zeptal: „Jaký jsi měla večer?" Téměř jsem měla před očima jeho nevolí zaťaté rty.

„Fajn dobrý. Právě jsem se vrátila z večeře."

„A co jsi večeřela, Brynne?"

„Proč to potřebuješ vědět, Ethane?"

„Abych zjistil, co máš ráda." A je to tady. Udělal to znovu. Několika málo slovy a nepatrným

sexuálním dvojsmyslem rozbil mou obranyschopnost. Najednou jsem se cítila jako chladnokrevná

mrcha.

„Měla jsem zeleninový hamburger, hranolky a jablečné pivo." Trochu jsem se uvolnila a zmírnila

hlas.

„Jsi vegetariánka?"

„To ani náhodou. Miluju maso teda jím maso, skoro pořád." Panebože. Krátký okamţik, kdy

jsem se cítila uvolněně, zmizel jako mávnutím kouzelného proutku. Zadrhávala jsem slova a zněla jako

zamilovaný puberťák.

Ethan se do telefonu rozesmál. „Takţe tě ulovím na pořádný kus masa a jablečné pivo." „Hej,

neřekla jsem, ţe s tebou někam půjdu." Zavřela jsem oči.

„Ale půjdeš." Ethan snad musel hlasem kouzlit. Aniţ bych ho měla před očima, zatouţila jsem

souhlasit jen proto, abych ho mohla znovu vidět. Abych si ho mohla prohlédnout. Abych mohla znovu

cítit jeho vůni.

„Zabíjíš mě, Ethane," zasténala jsem do telefonu.

„Ne," zasmál se tiše. „Uţ jsme si přece vyjasnili, ţe nejsem sériový vrah, vzpomínáš?"

„To tvrdíte vy, pane Blackstone. Ale vězte, ţe pokud mě zabijete, budete první podezřelý."

Slyšela jsem, jak se směje, a to mě přimělo také se pousmát. „Takţe jsi o mně mluvila se svými

přáteli?"

„Moţná si vedu tajný deníček a píšu si tam o tobě. Aţ budou policisté zkoumat můj byt a hledat

stopy, jistě ho najdou."

„Slečna Bennettová má smysl pro dramatično. Ţe by chodila ve škole do dramatického krouţku?"

„To ne. Ale viděla hodně epizod Kriminálky Miami."

„Dobře, další střípek do mozaiky. Maso, jablečný mošt a kriminálky. Mimochodem, jsi pěkně

eklektický mix kromě jiného." Poslední slova řekl velmi tiše a tón jeho hlasu způsobil, ţe jsem

zvlhla mezi stehny. „Takţe, kde tě mohu zítra po focení vyzvednout?"

„Fotím ve studiu, takţe Lorenzova agentura, desáté patro v budově Shires."

„Najdu si tě tam, Brynne. Pošli mi zprávu, aţ budeš hotová, a já si pro tebe přijdu. Dobrou noc."

Tempo jeho hlasu znatelně zrychlilo.

Vzápětí jsem uslyšela cvaknutí a tón, který mi dal najevo, ţe volající na druhé straně právě zavěsil.

Došlo mi, ţe tentokrát ukončil rozhovor on. Ţe by pomsta za minulý telefonát? Moţná. Ale kdyţ jsem se

ukládala ke spánku a znovu si přehrávala naši konverzaci, uvědomila jsem si, ţe mě znovu dostal. Zítra s

ním jdu na rande a vlastně jsem s pozváním vůbec nesouhlasila.

Zatímco se Marco díval na náhledy fotografií, poslala jsem Ethanovi zprávu. Několikrát uţ jsem

s Markem spolupracovala a měla jsem ho ráda. Pocházel z Milána a měl rád klasické pózy

připomínající třicátá a čtyřicátá léta.

„Tady jsi přenádherná, bella," řekl mi s nádherným italským přízvukem. „Objektiv tě miluje."

„Líbilo se mi to. Díky, Marco."

Potřebovala jsem se nachystat. Vyrazila jsem do šatny. Předsevzala jsem si, ţe se nebudu příliš

fintit, ale kdyţ Ethan je tak zatraceně pohledný To jsem celá já. Vím, ţe mám docela slušnou

postavu. Od okamţiku, kdy jsem se začala sama ţivit, se mé tělo stalo mým pracovním nástrojem, tak se

o něj starám. Uţ v pubertě se mi dostávalo dost pozornosti od opačného pohlaví. Až příliš mnoho.

Ale nejsem krásná. Mám dlouhé, rovné, světle hnědé vlasy. Zkrátka nic zvláštního. Nejvýraznější

jsou nejspíš moje oči. Mají zvláštní barvu - mix hnědé, šedé, modré a zelené. Nikdy nevím, co

napsat, kdyţ se mě na barvu očí ptají. Většinou uvádím hnědou.

Otevřela jsem tašku a vyklouzla z ţupanu. Bylo uţ skoro léto a já předpokládala neformální večer

vzhledem k všednímu dni. Vybrala jsem si oblečení, které neutrpí skladováním ve sportovní tašce.

Sportovní plátěné kalhoty, černý hedvábný top bez rukávů a černé koţené baleríny. Přes ramena jsem

si přehodila oblíbený zelený svetr a začala se věnovat tomu ostatnímu. Rozčesala jsem si vlasy

kartáčem a svázala je do culíku. Jeden pramen vlasů jsem obtočila okolo gumičky. Make-up mi trval

jen krátce. Zřídkakdy pouţívám víc neţ řasenku a zdravíčko. Přejela jsem si rty leskem, navoněla se a

hotovo. Dobré, Brynne. Můžeš jít.

Stiskla jsem tlačítko, abych přivolala výtah, a čekala. Ethan neřekl, kde přesně se potkáme, a mě

napadlo, ţe hala by nemusela být špatná varianta. Ethan zná tohle město evidentně jako své boty.

Marco ke mně došel a dal mi pusu na rozloučenou. Vţdycky se choval poněkud okázale - objímal

a líbal na obě tváře tak, jak to Evropané dělávají. Mému americkému já se z toho podlamovala

kolena. Musím přiznat, ţe se mi to dvorné chování, které se v mé rodné zemi vidělo jen zřídka,

zamlouvalo.

Objala jsem Marka a nastavila tvář k polibku. Marco mi přitiskl rty na líčko, kdyţ se dveře výtahu

otevřely a v nich se objevila Ethanova nádherná, ostře řezaná tvář.

Vyprostila jsem se z Markova objetí a vzápětí jsem okolo svého pasu ucítila Ethanovu ruku.

„Brynne, miláčku, tady jsi." Ethan posunul ruku z mého pasu aţ na ramena. Odtáhl mě tak od Marka

a přitiskl blíţ ke svému tělu. Pevnému a svalnatému tělu. Tušila jsem, jakým pohledem Ethan Marka

prošpikovává, a došlo mi, ţe musím něco udělat, neţ se situace ještě víc vyostří. „Představ nás,

Brynne," zašeptal mi Ethan do ucha. Ucítila jsem na kůţi dotek vousů, které měl na bradě, a

podlomila se mi kolena.

„Ethan Blackstone, Marco Carvaletti, můj můj dnešní fotograf." Sakra! Opravdu můj hlas zní tak rozklepaně? Vsadím se, ţe se s tímhle chlapem řítím do pěkného průšvihu. Jsem z něj naprosto mimo,

na jednu stranu mi cuchá nervy, na druhou stranu mě hrozně vzrušuje. A hlásek v mé hlavě křičí:

Nebezpečí!

Ethan s pobaveným úsměvem natáhl k vysokému Italovi ruku. „Jak si dnes vedla má přítelkyně, pane

Carvaletti?" zeptal se elegantním hlasem.

Marco se na mě nepatrně usmál. „Brynne byla naprosto dokonalá, pane Blackstone. Jako vţdy."

Výtah se začal zavírat a Marco natáhl ruku, aby ho zadrţel. „Jedete dolů?" zeptal se a nastoupil.

„Zřejmě ano. Aţ za chvíli," odvětil Ethan, objal mě kolem ramen a pevně mě drţel. Dveře od výtahu se

začaly zavírat a my jen bez hnutí stáli. Zřejmě ano? Neušlo mi, co se za těmi slovy skrývá. Hlavou se mi mihl obraz Ethanových nádherných černých vlasů na hlavě, která se rytmicky pohybovala mezi

mýma nohama, a mé libido tu představu málem neuneslo.

„Měj se, Marco, díky za focení," podařilo se mi ze sebe vydolovat. Dokonce jsem i zvedla ruku a

zamávala.

„Já děkuji tobě, bella. Fotky jsou úţasné, jako obvykle." Marco si políbil dva prsty a vzduchem mi poslal polibek. Pak se dveře výtahu zavřely. Nechal mě samotnou v náručí Ethana Blackstonea,

v náručí muţe, který se tiskl klínem k mému zadečku a já cítila jeho pevné muţství. Ten dotek

napovídal, ţe Ethan přesně ví, jak svůj nástroj pouţít.

„Co to děláš?" vyštěkla jsem na něj a vytrhla se mu z objetí. „Proč se ke mně chováš, jako bych byla

tvá holka? Proč jsi najednou tak majetnický, Ethane?" Otočila jsem se k jeho nádherné tváři a velmi

dobře jsem si uvědomovala, jak těţce dýchám a ţe s kaţdým nádechem dostávám do plic jeho

omamnou vůni.

Vyrazil ke mně a přitiskl mě zády ke zdi na chodbě. Jeho svalnaté tělo se nade mnou tyčilo jako maják.

Sklonil svá ústa nad moje. Ethanovy rty byly v kontrastu s jeho bradkou jemné. Jazyk měl

hebký jako samet. Potkal se s mým v jediném okamţiku. Prozkoumával kaţdičkou část mých úst, hrál

si s jazykem, sál můj ret a zajíţděl stále hlouběji. Ethan se ke mně přitiskl. Cítila jsem, jak mě na

břiše tlačí jeho penis. Ethan Blackstone přebíral kontrolu nad mým tělem a já mu to dovolila.

Mezi polibky jsem tiše sténala a zabořila mu ruce do vlasů. Přitáhla jsem si ho blíţ. Vnímala jsem,

jak mi tvrdnou bradavky, opírají se o jeho hruď, tak muţnou a svalnatou, ţe jsem se chvilku bála,

jestli to není jen přelud. Ale Ethan Blackstone přelud nebyl. Vášnivě mě líbal na veřejné chodbě v

desátém patře budovy Shires, přímo před Lorenzovou agenturou. Našel si mě tu.

Drţel můj obličej z obou stran, takţe jsem se z dosahu jeho jazyka nemohla vykroutit. Byla jsem

naprosto bezmocná a povolná ke všemu, po čem touţil. Slabostí se mi podlamovala kolena.

Představovala jsem si, jaké to bude. Skutečnost ovšem byla přímo stravující.

Přejel mi rukou po krku. Jeho polibky se zpomalovaly. Po chvíli odtáhl své hebké rty zcela a já

ucítila vlhkost, která po nich zbyla.

„Otevři oči," přikázal mi. Zdvihla jsem zrak a několik centimetrů od sebe spatřila Ethanovy modré oči

planoucí vášní.

„Nejsem tvá holka, Ethane."

„Během toho polibku jsi byla, Brynne." Zamrkal očima, četl v mé tváři a pak se zhluboka nadechl.

Mezi nohama jsem byla neuvěřitelně vlhká a napadlo mě, jestli to cítí. „Voníš tak hezky, tak zatraceně

sexy."

Panebože! Přejel mi palcem po lícní kosti, zatímco mě druhou rukou pořád drţel kolem krku. A já

neudělala vůbec nic, abych ho zastavila. Příliš se mi líbil. Rukama jsem mu pročísla vlasy. Pořád

vypadal nádherně, nejspíš tak vypadá i ve chvíli, kdyţ ráno vyleze z postele. Kde je nejbliţší postel?

Nebude trvat dlouho a právě tam nejspíš skončíme. Nemusím být génius, aby mi došlo, ţe ten muţ

touţí po sexu. Otázkou bylo, jestli ho chci i já.

„Ethane," zatlačila jsem proti jeho tělu, pevnému jako skála. Nepohnulo se ani o centimetr. „Proč

já? Proč se takhle ke mně chováš? Na co si to hraješ?"

„Nevím. Nedokáţu zůstat stranou. Na nic si nehraju. Pokoušel jsem se na tebe zapomenout, ale nejde

to." Pohladil mě rukou po vlasech a přejel s ní aţ ke krku. „Chci tě mít blízko sebe." Palcem mi

masíroval šíji. „Ty mě taky chceš, Brynne, vím to."

„Jak to víš?" zašeptala jsem.

Znovu přitiskl své rty na mé a něţně mě políbil. „Vidím ti to na očích a na reakcích tvého těla, kdyţ

se tě dotýkám."

Sotva jsem se udrţela na nohou, kdyţ si dalšími polibky znovu podmanil celé mé tělo. Na druhou

stranu jsem ani moc stát nepotřebovala. Ethan mě svými stehny tiskl pevně ke zdi. Dveře výtahu se

otevřely a on se odtáhl. Narazila jsem do jeho hrudi. Objal mě. Z výtahu vystoupil muţ se ţenou a oba

zamířili do chodby.

„Nemůţeme to dělat na veřejnosti. Takhle se obvykle nechovám nechci být jako "

Rychle se pohnul a zakryl mi ústa několika prsty, aby mě utišil. Pak si přitáhl mou ruku ke rtům

a políbil ji. „Já vím," řekl něţně. „To je v pořádku, nepanikař."

Okouzleně jsem hleděla, jak se jeho rty dotýkají hřbetu mé ruky. Vousy, které mu rámovaly bradu, lehce

škrábaly, ale nevadilo mi to.

V Ethanových očích jsem zahlédla neskutečnou touhu. Vzal mě za ruku, kterou před chvílí políbil.

Do druhé vzal mou tašku a vtáhl mě do výtahu.

„Nejdřív se najíme a pak si promluvíme."

Uţ jsem si pomalu začínala zvykat na to, ţe se Ethan pokaţdé ujme vedoucí role. Převzal kontrolu

nad celou situací a měl mě přesně tam, kde mě mít chtěl.

4. kapitola

Vauxmoor, bar a restaurace v jednom, byl moderní, ale ne tak hlučný, abychom na sebe museli křičet,

kdyţ jsme si chtěli povídat. Já si stejně většinu času jen uţívala výhled. Ethan seděl naproti mně, před

sebou měl talíř se steakem. Byl ztělesněním dokonale zdvořilého anglického gentlemana. Velmi sexy

anglického gentlemana. Vášeň a příslib skvělého sexu, co jsem cítila u výtahu, zmizely. Ethan je

uhasil tak rychle, jako je předtím zaţehl.

„Proč jezdí Američanka studovat tak daleko od domova?"

Místo odpovědi jsem nejdřív napíchla na vidličku trochu salátu a lokla si jablečného piva. „Já po

střední škole jsem měla problémy. Já " Na okamţik jsem zavřela oči. „Bylo to tehdy trochu sloţité."

Zhluboka jsem se nadechla, abych utišila nervozitu, která mnou projíţděla pokaţdé, kdyţ jsem na tuto

otázku odpovídala. „Ale někdo mi pomohl, naučil mě se soustředit a já zjistila, ţe mě zajímá umění.

Podala jsem si sem přihlášku a oni mě nějakým zázrakem na Londýnskou univerzitu přijali. Mí rodiče

byli tak nadšení, ţe mě konečně vidí motivovanou, ţe mi popřáli šťastnou cestu a poţehnali mi. Ve

čtvrti Waltham Forest ţije má prateta. Jmenuje se Marie. Ale krom ní tu nikoho nemám, ţiju na vlastní

pěst."

„Studuješ magisterský program?" Zdálo se, ţe Ethana opravdu zajímá, co tu dělám, a tak jsem pořád

mluvila.

„No, kdyţ jsem dokončila bakaláře z historie umění, rozhodla jsem se pro navazující studium v

oboru restaurátorství. A zase mě vzali." Napíchla jsem si na vidličku kousek masa.

„Lituješ toho? Zní to trochu smutně." Ethanův hlas byl něţný. Evidentně chtěl, aby tak zněl.

Podívala jsem se na jeho ústa a vybavilo se mi, jak se tiskla na má a nutila mě přijmout Ethanův

polibek.

„Jestli lituju cesty do Londýna?" zavrtěla jsem hlavou. „Ani trochu. Miluju to tady. Pokud po studiu

nedostanu pracovní vízum, budu velmi smutná. Uţ povaţuju Londýn za svůj domov."

Ethan se na mě usmál.

Jsi tak zatraceně pěkný, Ethane Blackstone.

„Patříš sem. Natolik, ţe dokud jsi nepromluvila, netušil jsem, ţe nejsi rodilá Britka. Ale upřímně,

trochu po americku huhňáš."

„Huhňám?"

„Ale huhňáte moc hezky, slečno Bennettová," ušklíbl se na mě přes stůl a v modrých očích se mu

objevily jiskřičky.

„No, a co ty? Jak došlo k tomu, ţe Ethan Blackstone to dotáhl na ředitele Blackstoneovy

mezinárodní bezpečnostní agentury?"

Ethan se napil piva a olízl si koutek úst. Měl na sobě skvěle padnoucí tmavě šedý oblek, který jistě stál

víc neţ můj měsíční nájem.

„Jaký je tvůj příběh, Ethane? A mimochodem, jestli já huhňám, tak ty zase mluvíš příšerně pomalu,"

zašklebila jsem se na něj.

Povytáhl obočí, coţ mi přišlo neskutečně sexy. „Jsem mladší ze dvou dětí. Mě i mou sestru

vychovával jen otec. Jezdil taxíkem po Londýně, a kdyţ jsem neměl školu, brával mě s sebou."

„Tak proto jsi nepotřeboval navigaci do mého bytu," odtušila jsem. „Slyšela jsem, ţe místní taxikáři

musí absolvovat poměrně náročný test znalosti ulic."

Znovu se na mě usmál. „Tomu říkám informovanost. Máte pravdu, slečno Bennettová. Na

Američanku máte o britských reáliích docela slušný přehled."

Pokrčila jsem rameny. „Viděla jsem o tom pořad v televizi. Vlastně to bylo vcelku vtipné."

Najednou jsem si uvědomila, ţe jsem mu skočila do řeči, a vyhrkla jsem: „Omlouvám se za přerušení.

Takţe, co jsi dělal po škole?"

„Absolvoval jsem vojenský výcvik a odslouţil šest let. Pak jsem s pomocí kontaktů, které jsem

v armádě získal, začal podnikat." Znovu se na mě roztouţeně zadíval a zdálo se, ţe o tom nechce moc

mluvit.

„Jaký výcvik?"

„U speciálních jednotek. Průzkumnictví." Ţádné další detaily nedodal, ale usmál se na mě.

„Nejste příliš sdílný, pane Blackstone."

„Kdybych ti řekl víc, musel bych tě zabít, a to by zneváţilo mou přísahu."

„Jakou přísahu?" zeptala jsem se nevinně.

„Ţe nejsem sériový vrah," vysvětlil a strčil si do nádherných úst kousek masa a začal ţvýkat.

„Díkybohu! Představa, ţe večeřím hovězí se sériovým vrahem, by mi asi poněkud zkazila dojem

z našeho rande."

Polkl maso a usmál se. „Velmi vtipné, slečno Bennettová. Jste vtipálek."

„Děkuji, pane Blackstone. Opravdu se snaţím." Odzbrojil mě svým šarmem tak snadno, ţe jsem

měla co dělat, abych se drţela tématu. Ethan dokázal změnit téma hovoru ve svůj prospěch během

okamţiku. „Jaká je náplň tvé práce?"

„Většinou zajišťujeme bezpečnost pro britskou vládu a občas pro některé soukromé zahraniční

klienty. Právě teď nám veškerý čas zabírá olympiáda. Vzhledem k počtu lidí, kteří se do Londýna

sjedou z celého světa - ze světa, který zaţil jedenácté září - je to výzva."

„To se vsadím."

Namířil nůţ na můj salát. „Vezmu tě do nejlepší restaurace ve městě na steak Mayfair a co uděláš?"

zavrtěl hlavou. „Objednáš si salát."

Rozesmála jsem se. „V tom salátu je taky maso. Kromě toho jsem si nemohla pomoct. Nerada jsem

předvídatelná."

„No, mohu říct, ţe co se nepředvídatelnosti týče, jste skutečně dobrá, slečno Bennettová." Mrkl na mě a napíchl si další sousto steaku.

„Mohu se tě zeptat na něco osobního, Ethane?"

„Mám takový pocit, ţe to stejně uděláš," poznamenal sarkasticky.

Chtěla jsem znát odpověď na svou otázku. Napadla mě uţ před několika dny. „Takţe ty sbíráš

fotografie nahých ţen, nebo něco takového?" Ihned jsem sklopila zrak ke svému talíři.

„Ne," odpověděl okamţitě. „Zajišťoval jsem v galerii paní Andersonové bezpečnost. Akce se

zúčastnilo několik vysoce postavených hostů a bylo vhodné, abych se tam ukázal. Obvykle mám na

práci v terénu zaměstnance," udělal pauzu, „ale jsem rád, ţe jsem se zúčastnil, protoţe jsem měl

moţnost vidět tvůj portrét." Zněl pobaveně. „Chtěl jsem ho, tak jsem si ho koupil."

Cítila jsem, ţe mě jeho oči vyzývají, abych se na něj podívala. Udělala jsem to.

„A pak jsi vešla, Brynne."

„Ach "

„A mimochodem, slyšel jsem, jak jste se s Clarksonem bavili o mé ruce," poklepal si na ucho.

„Nejmodernější odposlouchávací zařízení jsou pro mou práci nutností."

Vidlička mi vypadla z ruky a cinkla o talíř. Usmál se, tvářil se trochu samolibě a velmi, velmi

svůdně. Já se málem propadla hanbou a zatouţila jsem utéct ze dveří. „Omlouvám se, neměl jsi to

slyšet "

„Neomlouvej se, Brynne. Nepotřebuju ruku, abych se udělal, zejména jsou-li v okolí další, mnohem

lákavější moţnosti."

Natáhl se a prsty mi přejel po tváři. Dovolila jsem mu to a cítila jsem, jak mým tělem protéká vášeň.

Páni, dýchej, Brynne, dýchej.

„Líbíš se mi," zašeptal. „Chci to skutečné tělo. Chci tě mít pod sebou. Chci vyvrcholit právě

s tebou." Jeho modré oči mě nepřestávaly zkoumavě sledovat. Nepustil mou bradu. Drţel mě pevně a potvrdil tak svá slova.

„Proč, Ethane?"

Přejel mi palcem po čelisti. „Proč někdo něco chce? Takhle na mě působíš " Prohlíţel si mě

a jeho oči získaly takový ten zastřený pohled. „Pojď se mnou domů. Buď dnes v noci má, Brynne."

„Dobře." Srdce mi tlouklo tak silně, ţe jsem si nebyla jistá, jestli ho nemůţe slyšet. Naprosto bez

problémů jsem právě odsouhlasila něco, o čem jsem věděla, ţe mi změní ţivot. Určitě.

V okamţiku, kdy to slovo opustilo mé rty, Ethan na kratičkou chvíli zavřel oči. A pak se všechno

dalo rychle do pohybu, coţ ostře kontrastovalo s dosavadní smyslnou konverzací. Za pár minut Ethan

zaplatil účet za večeři a vedl mě k autu. Pevně mi drţel ruku za zády a směřoval mě kupředu. Vezl mě na

místo, kde si mě bude moci vzít. O samotě.

Ethan nás odvezl k nádherné prosklené budově, která se tyčila vysoko nad historickou částí Londýna,

moderní, ale s elegancí připomínající stavby z období předválečné Británie.

„Dobrý večer, pane Blackstone," přivítal Ethana uniformovaný vrátný. Mně zdvořile pokynul

hlavou.

„Dobrý, Claude," odvětil Ethan mile. Jeho ruka mě postrkovala směrem k otevřenému výtahu.

Jakmile se za námi zavřely dveře, Ethan si mě otočil k sobě a přitiskl své rty na mé. Připomnělo mi

to, co se stalo v budově Shires. Cítila jsem, jak se na mé stehno tlačí jeho vzrušení. A také mi došlo,

jaký můj společník ve skutečnosti je. Na veřejnosti rezervovaný, dokonalý zdrţenlivý gentleman, a za

zavřenými dveřmi Naprostý opak.

Hladil mě rukama po celém těle. Nebránila jsem se. Natlačil mě do kouta. Z jeho doteků se mi

podlamovala kolena. Jeho pichlavé vousy mě škrábaly na krku. Rukou mi zajel pod halenku

a polaskal má ňadra. Zalapala jsem po dechu. Zkoumavě, horkými dlaněmi objevoval zákoutí mého těla.

Prohnula jsem se v zádech, vypjala hruď a nabídla mu prsa. Ethan pod krajkovou podprsenkou objevil

bradavku a pevně ji stiskl.

„Jsi tak zatraceně sexy, Brynne. Umírám touhou," zamumlal se rty přitisknutými na můj krk. Cítila jsem

na kůţi jeho horký dech. Výtah se zastavil, dveře se otevřely a za nimi se objevil postarší pár, který

chtěl evidentně nastoupit. Stačil jim jediný pohled a nechali nám soukromí. Pokusila jsem se

Ethana odtlačit a nechat mezi našimi těly alespoň trochu volného prostoru, ale vzápětí jsem - dnes uţ

podruhé - zjistila, ţe po něm touţím jako děvka, všem na očích.

„Tady ne, prosím, Ethane."

Jeho ruka zmizela z mého ňadra, aby se za pár vteřin znovu objevila pod mou košilí. Druhou rukou

mě pohladil na zátylku. Cítila jsem, jak mi palcem masíruje krk v malých kruzích. A pak se na mě

usmál.

Vypadal šťastný. Zdvihl mou ruku ke rtům a políbil ji. Zatraceně, miluju, kdyţ tohle dělá.

„Máš pravdu, omlouvám se. Odpustíte mi, slečno Bennettová? Obávám se, ţe jsem kvůli vám

dočista zapomněl, kde se nacházím."

V podbřišku jsem ucítila náhlý tlak. Přikývla jsem, protoţe ničeho jiného jsem schopna nebyla.

„Jasně," zašeptala jsem. Výtah, poţehnáno buď jeho mechanické srdce, nás vezl stále vzhůru.

Přemýšlela jsem, co se stane, aţ se za námi zavřou dveře Ethanova bytu. Uvědomovala jsem si, ţe mě

ten muţ dočista ovládl svým kouzlem, a byla jsem si zatraceně jistá, ţe si je této skutečnosti plně

vědom i on.

Konečně výtah zastavil. Vystoupili jsme v jednom z horních pater. Kdyţ se mě Ethan dotkl, znovu

jsem ucítila sladké chvění v podbřišku. Ten muţ se rozhodně rád dotýkal, dělal to, kdykoli mohl.

Klíčem odemkl vyřezávané dubové dveře a vtlačil mě dovnitř. Pokoj byl nádherný, útulnější, neţ bych

u muţe čekala. Místnosti dominovala šedá a béţová barva, většina nábytku byla ze zdobeného dřeva.

„To je krása, Ethane, máš opravdu úţasný domov."

Svlékl si sako a hodil ho přes pohovku. Vzal mě za ruku a vedl mě k oknu a k balkónovým dveřím.

Před mýma očima se otevřel úchvatný výhled na osvětlený noční Londýn.

Ale Ethan mi ten pohled na dlouho nedovolil. Přitáhl si mě z výklenku prosklených dveří k sobě, o pár

kroků poodstoupil a tiše na mě hleděl.

„Není nic krásnějšího neţ vidět tě takhle stát přede mnou, v mém bytě," zavrtěl hlavou a vypadal

trochu zoufale. „Tomu pohledu se nic nevyrovná."

Z nějakého důvodu se mi začalo chtít plakat. Ethan byl tak intenzivní. Můj ubohý mozek se snaţil

všechno zpracovat, kdyţ okolo mě krouţil jako predátor. Ten pohyb jsem uţ kdysi viděla. Mohl být

rychlý, pomalý, tvrdý, něţný, jakýkoli, ale působil u toho naprosto přirozeně.

Kdyţ ke mně přistoupil, rozbušilo se mi srdce. Jen pár desítek centimetrů ode mne se zastavil

a čekal. Zvedla jsem hlavu a střetla se s jeho pohledem. Byl o tolik vyšší neţ já. Viděla jsem, jak se mu

hruď zdvihá zrychleným dechem. Líbilo se mi, ţe ho přitahuju stejně jako on mě.

„Nejsem tak pěkná Za to můţe jen objektiv fotoaparátu," vykoktala jsem.

Natáhl ruku po mém zeleném svetru, rozepnul knoflík a stáhl mi ho ze zad. Pak ho upustil na leštěnou

dubovou podlahu.

„Mýlíš se, Brynne, jsi nádherná."

Uchopil do prstů lem mého černého hedvábného topu a přetáhl mi jej přes hlavu. Zvedla jsem paţe,

abych mu pomohla.

Stála jsem před ním jen v černé krajkové push-up podprsence a on se po mně pásl očima. Konečky

prstů mi přejel po rameni a pokračoval aţ k mým ňadrům. Ten dotek byl natolik intenzivní, ţe mě

nenechal v klidu.

„Ethane " vyšla jsem vstříc jeho zkoumajícím rukám.

„Co, kotě? Co chceš?" naklonil hlavu na stranu a políbil mě na krk. Kombinace škrábajících vousů

a hebkých rtů byla vzrušující. Slast se stupňovala téměř mílovými kroky. Nakonec jsem se v ní málem

utopila. Dospěla jsem k bodu, z něhoţ nebylo návratu. Právě jsem překročila onu magickou hranici. Tak

strašně moc jsem po něm touţila.

„Chci chci se tě dotýkat."

Přejela jsem mu rukama po bílé košili a uvolnila hedvábnou, sytě fialovou kravatu. Drţel mě

v náručí a pozoroval, jak mu rozvazuju uzel u krku, prohnutá v zádech jako tětiva luku. Chvilku jsem se

snaţila a nakonec jsem kravatu přidala na hromádku k zelenému svetru. Začala jsem mu rozepínat košili.

Kdyţ se mé prsty dotkly jeho nahé kůţe, zasyčel.

„Jo, sakra, dotýkej se mě."

Přetáhla jsem mu jemnou bílou košili přes hlavu a odhodila ji na rozrůstající se hromadu na

podlaze. Pohlédla jsem na jeho nahou hruď a málem jsem se rozplakala. Ethan byl dokonale stavěný,

svaly na břiše měl vyrýsované jako sportovec. Měl tu nejerotičtější postavu, kterou jsem kdy viděla.

Naklonila jsem se k němu a políbila ho na hruď. Ethan vzal mou hlavu do rukou a přitáhl si mě

k sobě, jako by chtěl, abych se od něj nikdy neodtáhla. Jeho síla a dominance mi podlamovaly kolena.

Uvědomila jsem si, ţe kdyţ dojde na sex, je Ethan ten, kdo velí. A kupodivu mě to uklidnilo. Pochopila

jsem, ţe s ním jsem v bezpečí.

Poklekl a jeho ruce mi sklouzly po bocích. Kdyţ se dostal k botám, nejdříve mi rozepnul jednu, pak

druhou a obě mi je sundal z nohou. Rukama zajel za pás mých plátěných kalhot. Uvolnil pásek

a poutko a stáhl mi je na zem. Pomohl mi udrţet rovnováhu, zatímco jsem se vysoukala z nohavic.

Vykročila jsem ze zmuchlané hromady prádla. Ethan mě políbil těsně nad horním lemem kalhotek.

Znovu jsem v břiše ucítila ona pověstná motýlí křídla a mezi nohama tlak. Ethan zasunul prsty za

černou krajku, zatáhl dolů a kalhotky skončily u ostatního oblečení.

Stála jsem před ním téměř nahá. Upřeně hleděl na můj klín a zasténal, velmi primitivně a roztouţeně,

a pak mi znovu pohlédl do tváře. „Brynne jsi tak nádherná nemůţu, zatraceně, nemůţu čekat."

Přejel mi prsty po břiše a bocích, přitáhl si mě k sobě a přitiskl rty přesně na mé ohanbí. Zachvěla jsem se.

Tím neuvěřitelně intimním dotekem jako by kolem mě rozprostřel kouzlo. Čekala jsem, co přijde dál.

Udělal krok zpět, vzal mě za ruce a poloţil si je na pas. Pochopila jsem, co naznačoval. Začala jsem mu

rozepínat opasek a svlékat kalhoty. Vypadal impozantně. Kdyţ kalhoty sklouzly k zemi, nebylo uţ

moţno ignorovat bouli pod jeho boxerkami. Zavrčel, kdyţ jsem rukou přejela po tenkém černém

hedvábí, které zakrývalo jeho penis. Kdyţ jsem se ohnula, abych zaměřila úsilí na odstranění toho

posledního kousku oblečení, rozepnul mi podprsenku a odhodil ji na zem. Najednou jsem před ním

stála zcela nahá.

„Nechci tu zůstat přes noc, Ethane. Slib mi, ţe mě potom odvezeš domů."

Vzal mě do náruče a nesl pryč. „Chci, abys tu zůstala. S tebou mi to jednou stačit nebude."

Kopnutím rozrazil dveře a vzápětí jsme se ocitli v loţnici. Ethanova tvář hořela divokým vzrušením.

„Nejdřív tě pořádně ošukám a pak ti to udělám hezky pomalu. Věnuj mi dnešní noc. Pojďme ji celou

promilovat, nádherná Brynne," sklonil se k mé tváři a dodal: „Prosím."

„Nemůţu tu zůstat přes noc "

Umlčel ústy mé protesty. Poloţil mě na měkkou hedvábnou postel a začal se dotýkat mého těla.

Líbal kaţdičký kousek mé kůţe. Čím dál víc jsem hořela vášní, aţ mě veškeré myšlenky, které se mi

dosud honily hlavou, nadobro opustily. Porušovala jsem své pravidlo a uvědomovala jsem si to, ale

jen do té doby, neţ mi Ethanův jazyk přejel po ztvrdlé bradavce a pak mě hladil, aby utišil tu bouři,

kterou ve mně vyvolal.

Kontrast pichlavých vousů na bradě a jemných rtů mě přiváděl k šílenství. Skoro to vypadalo, ţe by mě

těmi doteky byl schopen přivést k orgasmu. Slastí jsem se prohnula v zádech a zasténala. Nohy se mi

samy zkříţily, kdyţ se mě dotýkal na ňadrech. Nebyla jsem schopná zůstat v klidu. Pod Ethanovým

tělem jsem byla bezmocná a rozdivočelá. Cítila jsem se tak dobře, ţe jsem nedokázala svého

rozhodnutí litovat. S kaţdou vteřinou vzrušení padaly další a další zábrany. Odplouvaly i všechny

ostatní myšlenky.

Nahota mě neděsila. Jako modelka se svlékám pořád a vím, ţe se muţům mé tvary líbí. S čím

nedokáţu příliš pracovat, je intimita. Takţe kdyţ Ethan zašeptal: „Dovol mi tě pomilovat, nádherná

Brynne," věděla jsem, ţe nemám šanci odolat.

„Ethane!" vykřikla jsem jeho jméno snad jen proto, abych se ujistila, ţe tohle všechno je skutečnost, a ne jen pouhý erotický sen.

„Já vím, kotě. Postarám se o tebe." Odtáhl se od mých prsou a vsunul mi ruce mezi kolena. Roztáhl

je od sebe a hleděl na mé pohlaví. „Boţe, jsi nádherná chci tě ochutnat."

A pak ke mně přitiskl ústa. Jemným pohybem jazyka mi přejel po klitorisu a pyscích. Hladil mě.

Líbal mě. Cítila jsem, jak pichlavé vousy na jeho bradě dráţdí tak citlivou kůţi. Svíjela jsem se pod

doteky jeho rtů a jazyka. Vnímala jsem blíţící se orgasmus. Nešlo to zastavit. Nebylo nic na celém

světě, co by dokázalo Ethana zarazit. Dělal si, co chtěl.

„Uţ budu "

„Jen první z mnoha orgasmů, kotě," ozval se z mého klína.

A pak pronikl dvěma dlouhými prsty do mého těla a začal jimi uvnitř pohybovat. „Jsi těsná," řekl

chraptivým hlasem, „ale aţ bude uvnitř tebe můj penis, budeš ještě těsnější, ţe ano, Brynne?" Vráţel mi prsty hluboko do těla a lízal mě. „Ţe ano?" zeptal se znovu, a tentokrát důrazněji.

Ucítila jsem křeče v podbřišku. „Ano!" zakřičela jsem a zalapala po dechu. Věděla jsem, ţe očekává

odpověď.

„Tak pojď, Brynne. Pojď!"

V té chvíli jsem se udělala. Byl to jeden z nejlepších orgasmů mého ţivota. Nemohla jsem dělat

vůbec nic neţ si uţívat rozkoš, která mi projíţděla tělem. Ethan mě přivedl na okraj a pevně mě

chytil, kdyţ jsem přepadla přes hranu. Zachvátila mě vlna extáze a přišpendlila mě k jeho prstům,

které pořád spočívaly uvnitř mého těla. Bylo to nádherné. Nedokázala jsem víc, neţ přijmout vše, co mi

dal.

Ethanovy prsty ze mě vyklouzly a já uslyšela šustění. Zvedla jsem zrak a dívala se, jak si nasazuje

kondom na pevný, tvrdý a nádherný penis. Na tu část jeho těla, která bude za pár vteřin hluboko ve

mně. Zachvěla jsem se v očekávání.

Zvedl ke mně modré oči a zašeptal: „Teď, Brynne, budeš moje."

Vzlykla jsem uţ při pouhé představě, jak ho do mě vráţí. Očekávání bylo tak obrovské, ţe jsem

sotva dokázala dýchat.

Ethan se nade mnou vztyčil a přitiskl hlavičku penisu k mému pohlaví. Byl tak horký, tak tvrdý.

Svými boky mi ještě víc roztáhl nohy a pomalu se tlačil dovnitř. Políbil mě na ústa. Jazykem prováděl

totéţ, co penisem v klíně. Leţela jsem v posteli Ethana Blackstonea a věděla, ţe mu patřím úplně cel á.

Unášely mě vlny vášně, zatímco Ethan tvrdě přiráţel. Vráţel ho do mě naprosto bezohledně a při

kaţdém pohybu se dostával stále hlouběji. Cítila jsem, jak se blíţí další orgasmus.

Ţíly na krku měl napjaté k prasknutí, kdyţ se vzepřel, aby změnil úhel.

Stáhla jsem svaly v těle a ucítila ho ještě intenzivněji. Sténal a šeptal mi necudná slova o tom, jak je

sex se mnou úţasný. Jen mě tím ještě víc rozparádil.

„Ethane!" vykřikla jsem jeho jméno a znovu jsem se zazmítala v orgasmu. Mé tělo dokonale

pohlcovalo tu tak důleţitou část jeho těla.

Nepřestával. Pokračoval, dokud sám nedosáhl orgasmu. Viděla jsem vystouplé ţíly na jeho krku

a planoucí oči. Cítila jsem intenzivní tlak mezi nohama. Napjala jsem své tělo, abych vyhověla jeho

délce i tloušťce a stáhla poševní svaly. Věděla jsem, ţe se blíţí k vyvrcholení.

Stiskla jsem stěny vagíny, jak jen to šlo, a cítila jsem jeho orgasmus. Z hrdla se mu vydral zuřivý

výkřik, který evokoval napůl mé jméno a napůl válečný pokřik. Ethan se nade mnou zachvěl.

Ztemnělý pokoj prozářily jeho modré planoucí oči. Ani ve chvíli, kdy dosáhl orgasmu, ze mě nespustil

zrak.

5. kapitola

Ethan se na mě nepřestal dívat ani poté, co opadlo sexuální vzrušení a on se odkulil na bok. Zmizel

jen na chvíli, aby si stáhl kondom, udělal na něm uzel a zbavil se důkazů. Ale vzápětí se vrátil

a znovu na mě hleděl. Přejíţděl očima po celém mém těle a v mé tváři pátral po reakci na to, co se právě

stalo.

„Jsi v pořádku?" zeptal se a palcem mi jemně přejel po rtech.

Usmála jsem se a tiše odpověděla: „Asi jo."

„Ještě jsem s tebou neskončil," sklouzl rukou po krku, přes ňadra, boky, aţ dolů k podbřišku. „Bylo

to příliš nádherné nechci, aby to tak rychle skončilo." Nechal levou ruku leţet v mém klíně. Sklonil se nade mnou a téměř zboţně mě políbil. Dovtípila jsem se, ţe se chystá na něco zeptat.

„Bereš antikoncepci, Brynne?"

„Ano," zašeptala jsem mu do rtů. Měla jsem pravdu. Asi by ho překvapilo, kdybych mu řekla, proč antikoncepci beru, ale dnes v noci jsem o tom mluvit nechtěla.

„Chci chci být v tobě. Chci to bez čehokoli, co by mezi námi působilo jako bariéra." Pohnul prsty

a pohladil mě v rozkroku. „Chci přímo sem."

Jeho slova mě překvapila. Většina muţů nechce riskovat. Mé tělo zareagovalo na jeho dotek, pod jeho

prsty jsem prostě nedokázala zůstat klidná. Tiše jsem zasténala.

„V mé společnosti máme striktní zdravotnická nařízení, proto musí kaţdý pravidelně procházet testy.

Musíme být zdraví, všichni, včetně mě. Mohu ti ukázat záznamy, Brynne, přísahám, ţe jsem zdravý,"

přejel mi rukou po krku a druhou stále dráţdil můj klitoris.

„A co kdyţ já ne," vyhrkla jsem.

Zamračil se a jeho ruka ustala v pohybu. „Jak je to dlouho, co jsi byla s muţem?"

Pokrčila jsem rameny. „Nevím. Uţ dlouho."

Jeho oči se zúţily na malé štěrbinky. „Mluvíš o týdnech nebo měsících?"

Týden přece není dlouhá doba. Neměla jsem ponětí, proč jsem mu odpověděla, snad jen proto, ţe

takový Ethan byl. Ţádal odpovědi, pokládal jasné otázky. Byl jednoduše takový, nešlo ho ignorovat.

Zvláště kdyţ otevíral témata, která jsem načínat nechtěla.

„O měsících," odpověděla jsem. Podrobnější informaci jsem mu právě teď nechtěla poskytnout.

Ethanův obličej se uvolnil. „Znamená to ano?" Převalil se na mě a uvěznil mé ruce ve svých.

Koleny mi roztáhl nohy a vytvořil si tak prostor. „Protoţe já tě chci. Chci tě znovu. Chci tě přivést

k orgasmu tak, ţe nikdy nezapomeneš, jak hluboko uvnitř tebe jsem byl. Chci v tobě vyvrcholit,

Brynne, a sdílet to s tebou."

Cítila jsem, jak je obrovský, tvrdý, dychtivý prozkoumávat a proniknout do mě. Ačkoli jsem pod

ním působila zranitelně, nikdy jsem si nepřipadala ve větším bezpečí.

Hluboce mě políbil a jazykem pronikal do mých úst, jako by mi chtěl naznačit, co má v úmyslu

provádět penisem. Naprosto jsem mu rozuměla. Na Ethanovi nebylo nic matoucího.

„Věřím ti, Ethane. Nemůţu otěhotnět "

„Sakra jo to je ono," vyhrkl a vklouzl penisem do mého ještě se chvějícího těla. „Ach, kotě, jsi

tak úţasná. Jsem v tobě naprosto ztracený."

Milovali jsme se podruhé. Tentokrát se pohyboval pomaleji, více se ovládal, jako by si chtěl ten

záţitek vychutnat. Nebylo to o nic méně uspokojivé. Ethan mě přiváděl k orgasmu, znovu a znovu,

dokud jsem si v jeho náručí nezačala připadat jako rozbolavělá loutka.

Cítila jsem jeho úd uvnitř, ještě větší a tvrdší neţ předtím. Jeho varlata při kaţdém pohybu naráţela

do vlhkého klína. Náhle ztuhl, nádherně se prohnul v zádech a ponořil se tak hluboko, ţe jsem měla

pocit, jako by se stal mou součástí.

Ethan zasténal mé jméno a zůstal ve mně přesně tak, jak slíbil, ţe to udělá. Několikrát krátce přirazil a

pak se zastavil, neopustil však můj klín a jen zhluboka dýchal.

Políbil mě na krk a já ho pohladila po zádech. Cítila jsem pod rukama jeho horké svalnaté tělo

zmáčené potem. Pokoj voněl sexem a jeho parfémem. Opravdu musím zjistit, jak se ta vůně jmenuje.

Na Ethanových zádech jsem nahmatala nějaké nerovnosti. Spoustu nerovností. Snad jizvy? Zvedl se

a mé ruce z něj sklouzly. Tušila jsem, ţe se na to nemám ptát. Ethan ale nikam neodešel. Lehl si na

bok a pozoroval mě. „Děkuju," zašeptal a prsty mi přejíţděl po tváři. „Děkuju, ţe mi věříš." Znovu se na mě usmál. „Jsem rád, ţe jsi tady, v mé posteli."

„Jak dlouho to je, co tu s tebou leţela ţena, Ethane?" Kdyţ se můţe zeptat on, proč bych nemohla já.

Ušklíbl se a najednou působil poněkud samolibě. „No ještě nikdy tu ţádná nebyla, drahoušku.

Nevodím si sem ţeny."

„Co vím, tak já jsem taky ţena."

Lačně přejel pohledem po mém těle, neţ odpověděl. „To rozhodně jsi." Střetl se s mým pohledem

a dodal: „Ale to nic nemění na tom, ţe já si sem ţeny nevodím."

„Aha." Posadila jsem se a opřela se o čelo postele. Přitáhla jsem si deku na prsa. To přece musí být lež. „To mě překvapuje. Myslela jsem, ţe dostáváš víc nabídek, neţ jsi schopen vyuţít."

Stáhl mi přikrývku a odhalil tak má ňadra. „Nekaţ mi výhled, prosím. A odpovědí na tvou otázku je

jediné slovo - vyuţívání. Nechci být vyuţíván. Ţeny vyuţívají muţe v jednom kuse, stejně jako to

platí naopak." Stulil se vedle mě, opřel se o čelo postele a pohladil mě po ňadru. „Ale ty mě můţeš

vyuţít, kdykoli se ti zachce. Dostaneš speciální povolení."

Odfrkla jsem si a odsunula jeho ruku stranou. „Jsi aţ příliš přitaţlivý, Ethane - a víš to. Ale ani

kvůli tomu britskému šarmu na mě nedostaneš volnou vstupenku."

„Ty jsi pořádně tvrdohlavý yankee. Včera v noci jsem myslel, ţe tě budu muset popadnout a do toho

auta strčit."

„Máš jedině štěstí, ţe jsi to neudělal, jinak bychom si teď spolu tak pěkně nezašoustali." Pomalu a s

úsměvem jsem zavrtěla hlavou.

Polechtal mě na boku a já zapištěla. „Takţe pro tebe to byla jen pěkná souloţ, jo?"

„Ethane!" Odstrčila jsem jeho ruce a přelezla na kraj postele.

Přitáhl si mě zpět a znehybněl mě pod svým tělem. Na tváři se mu leskl nádherný úsměv. „Brynne."

A pak mě políbil. Jen pomalu, zlehka, něţně. Působilo to intimně a zvláštně. Lehl si vedle mě na bok

a přikryl nás peřinou. Objal mě paţí a poskytoval mi tak ochranu. Cítila jsem, jak na mě v jeho teplé

náruči doléhá spánek. Věděla jsem, ţe zůstat tu není dobrý nápad. Pravidla jsou pravidla. A já je

právě teď porušuju.

„Neměla bych tu zůstávat přes noc, Ethane, opravdu musím jít "

„Ne, ne, ne, chci, abys tu byla se mnou," trval na svém a šeptal mi to do vlasů.

„Ale já nemůţu "

„Pššš" přerušil mě jako uţ tolikrát a slíbal mi z úst další protesty. Pohladil mě po hlavě, prsty

pročísl vlasy. Nedokázala jsem mu vzdorovat. Ne poté, co se právě stalo. Pocit bezpečí byl příliš

nádherný, mé tělo bylo zmáčené ze všech těch orgasmů a Ethanova muţná síla na mě působila

neuvěřitelně uklidňujícím dojmem. Nechtěla jsem se s ním hádat. Tak jsem usnula.

Hrůzy jsou skutečné. Přicházejí v noci, když spím. Snažím se s nimi bojovat, ale téměř vždy

vyhrají. Všechno je temné, protože mám zavřené oči. Ale slyším zvuky. Zlá slova, nechutné

nadávky. A děsivý smích. Myslí si, že je legrační někoho týrat. Mé tělo je těžké a slabé. Pořád

slyším jejich smích a popisování toho, co právě udělali.

S výkřikem jsem se probudila v Ethanově posteli. Sama. Zorientovala jsem se aţ ve chvíli, kdy

s vykulenýma očima vběhl do loţnice. Jakmile jsem ho spatřila, vytryskly mi slzy z očí. Posadil se na

postel, objal mě, ale můj pláč ještě zesílil.

„To je v pořádku, jsem u tebe," přitáhl si mě k hrudi. Byl oblečený, já pořád nahá. „Jen zlý sen, to

je všechno."

„Kde jsi byl?" podařilo se mi zašeptat mezi vzlyky.

„Jen ve své kanceláři. Kvůli té zkurvené olympiádě poslední dobou pracuju dlouho do noci."

Políbil mě do vlasů. „Byl jsem s tebou, dokud jsi neusnula."

„Měl jsi mě odvézt domů. Říkala jsem ti, ţe není dobrý nápad, abych tu zůstala přes noc," vymanila

jsem se z jeho náručí.

„Jeţíši, Brynne, co máš za problém? Zatraceně, jsou dvě hodiny v noci. Jsi unavená. Nemůţeš

prostě Proč tu nechceš přespat?"

„Nechci. Nemůţu tu spát. Nejde to, Ethane," odtlačila jsem ho od sebe.

„Jeţíšikriste. Dovolíš mi, abych si tě přivezl domů a divoce s tebou šukal, ale nemůţeš zůstat pár

hodin v mé posteli?" Sklonil nade mnou tvář. „Mluv. Proč se tady se mnou tak bojíš?"

Vypadal ublíţeně a víc neţ uraţeně. A já si připadala jako nemilosrdná mrcha, které jde jen o sex.

Ethanovi to ve vybledlých dţínech a světle šedém tričku slušelo. Vlasy měl rozcuchané a potřeboval by si

oholit bradku, ale jinak vypadal zatraceně svůdně. Jako obvykle. Moţná ještě víc díky tomu, ţe se mi

takhle otevřel. Viděla jsem intimní já Ethana Blackstonea. To, které na veřejnosti neukazuje.

Začala jsem znovu plakat a omlouvat se. Myslela jsem to váţně. Omlouvala jsem se za to, ţe část mé

osoby je poničená a zlomená, a za to, ţe s tím nedokáţu nic udělat.

„Nebojím se být s tebou. Je to komplikované, Ethane. Omlouvám se!" Ukryla jsem tvář do dlaní.

„Tiše. Neomlouvej se. Jen jsi měla zlý sen. Nemůţu tě nechat v tomhle stavu odejít. Jsi příliš

rozrušená." Ethan se natáhl pro krabičku s kapesníky, která leţela vedle postele, a podal mi ji. „Chceš o tom mluvit?"

„Ne," podařilo se mi odpovědět mezi smrkáním a utíráním slz.

„To je v pořádku, Brynne. Ale kdyţ si o tom budeš chtít promluvit, tak můţeš, ano?" Rukou mi

masíroval zátylek. Líbilo se mi to. Jen jsem se bála zavřít oči, abych znovu neusnula. Stáhl mě k sobě

do postele. „Nech mě, ať tě na chvíli obejmu."

Přikývla jsem.

„Budu u tebe, dokud neusneš. A pokud se vzbudíš a neuvidíš mě, jsem v kanceláři naproti

obývacímu pokoji. Nechám rozsvíceno. Nenechal bych tě tu samotnou. Se mnou se nemáš čeho bát.

Jsem bezpečák, vzpomínáš si?"

Natáhla jsem se pro další kapesníky a utřela si nos. Cítila jsem se naprosto rozhozená a zahanbená.

Snaţila jsem se, co to šlo, abych své myšlenky oklamala. Ale věděla jsem, co udělám. Tiše jsem se

zasmála jeho vtipu a nechala se vtáhnout do jeho náruče. Přitiskla jsem se tváří k jeho hrudi

a vdechovala tu opojnou vůni, kterou jsem milovala a snaţila jsem si zapamatovat, jak nádherný je to

pocit. Soustředila jsem se na bezpečí, které mi poskytovala Ethanova náruč, a na teplo jeho těla.

Pokoušela jsem se zapsat si to vše do hlavy, protoţe tohle se uţ nikdy nestane.

Předstírala jsem, ţe spím.

Dokonce jsem zklidnila dech. Po chvilce jsem ucítila, ţe vyklouzl z postele a opustil místnost.

Slyšela jsem kroky bosých chodidel na dubové podlaze. Podívala jsem se na hodinky a počkala ještě pět

minut. Poté jsem vstala.

Vplíţila jsem se stále nahá do Ethanova obývacího pokoje. Vzala jsem si hromádku oblečení. Sytě

fialovou kravatu jsem přehodila přes opěradlo gauče, uhladila ji a chvíli váhala, jestli si ji nemám nechat

na památku.

Rychle jsem se přímo před velkým oknem oblékla a s botami v ruce jsem zamířila ke dveřím. Cítila

jsem, jak mi mezi nohama zasychá Ethanovo sperma, a chtělo se mi plakat. Najednou mi přišlo, ţe

jsem všechno pokazila. Zničila.

Jakmile jsem vyšla ze dveří, doběhla jsem k výtahu a stiskla tlačítko. Obula jsem si boty a z kabelky

vytáhla hřeben. Snaţila jsem se rozčesat si zacuchané vlasy. Moc to nepomohlo, ale neţ jsem dojela

dolů, vypadala jsem alespoň trochu slušně. Výtah zastavil, já vystoupila, schovala hřeben a

zkontrolovala, jestli mám v peněţence dost hotovosti na taxík.

Kdyţ jsem procházela halou, vrátný se na mě zadíval: „Mohu vám pomoci, madam?"

„Ehm ano, Claude. Potřebovala bych se dostat domů. Můţete mi prosím zavolat taxi?" Můj hlas

zněl zoufale dokonce i mně samotné. Těţko říct, co si Claude myslel.

Nehnul ani brvou a zvedl telefon. „Ach, tady máme jedno. Právě přijíţdí." Odloţil sluchátko, obešel

stůl a otevřel mi dveře. Pomohl mi do taxíku a zabouchl za mnou. Poděkovala jsem mu, řidiči jsem

nadiktovala adresu a vykoukla z okénka.

Prosklená hala byla osvětlená, takţe jsem i uprostřed noci mohla spatřit Ethana, jak vyběhl z výtahu a

prohodil pár slov s Claudem. Vzápětí vyrazil ven, ale můj taxík uţ byl v pohybu. Ethan frustrovaně

rozhodil rukama a zavrtěl hlavou. Všimla jsem si, ţe je pořád bosý. V jeho tváři jsem rozpoznala

zmatek a čiré zoufalství. Vtom se naše oči setkaly - já v taxíku, on na ulici. Hleděla jsem na něj a

uvědomovala si, ţe je to nejspíš naposledy. Ţe uţ ho nikdy neuvidím.

6. kapitola

Probudila mě omamná vůně kávy. Podívala jsem se na hodinky a věděla, ţe dnes ráno si přes most

Waterloo nezaběhám. Vešla jsem do kuchyně s rukou přes oči.

„Přesně taková, jakou máš ráda, Bree, s cukrem a se smetanou." Má občasná spolubydlící

a opravdová kamarádka Gabriela posunula hrnek směrem ke mně. Výraz její tváře byl dokonale

čitelný. Spusť, sestřičko, a já ti neublížím.

Mám Gaby skutečně ráda, ale ta záleţitost s Ethanem mě tak vykolejila, ţe jsem zatouţila vymazat

vzpomínky na jeho osobu a předstírat, ţe jsme se nikdy nepotkali.

Natáhla jsem se po kouřícím hrnku a vdechovala vůni kávy. Z nějakého důvodu mi to připomnělo

chvíle, kdy se nade mnou tyčil, a já ucítila, jak ve mně narůstá nějaká silná emoce. Posadila jsem se za

bar v kuchyni a objala hrnek rukama jako kvočna, která chrání svá kuřátka. Kdyţ jsem usedla na

ţidli, citlivé místo mezi mýma nohama přivolalo další vzpomínku. Vzpomínku na Ethana a jeho horké

tělo, na jeho postavu manekýna a pohádkové milování a na to, jak jsem se probudila v jeho posteli s

výkřikem. Vzdala jsem snahu být statečná a dovolila slzám, aby se mi skoulely po tváři.

Stálo to trochu času, dva šálky kávy a přesun na gauč, neţ ze mě Gabriela dostala celý příběh. Ale

Gabriela je v tom dost dobrá. Neúnavná.

„Přede dvěma hodinami jsem ztišila tvůj telefon. Ta krabička dělala tolik hluku, ţe jsem jí touţila

rozšlapat." Gabriela mě hladila po hlavě, kterou jsem si poloţila na její rameno. „Máš tam asi milión

hlasových i SMS zpráv. Myslím, ţe by ta ubohá věc asi vybouchla, takţe jsem ji zachránila od

kataklyzmatické smrti a vypnula jsem ji."

„Díky, Gab. Jsem ráda, ţe tu dnes ráno jsi." A opravdu jsem byla. Gabriela mi v mnoha ohledech

připomínala mě samotnou. Narodila se v Kalifornii, teď ţije v Londýně. Studuje restaurátorství

a utíká z domova před věcmi, které ji pronásledují. Jediný rozdíl je ten, ţe její otec ţije v Londýně,

takţe v Británii není tak docela sama. Našly jsme jedna druhou během prvního týdne ve škole před

téměř čtyřmi lety a uţ jsme se od sebe nehnuly. Zná má temná tajemství a já znám ta její.

„Já taky." Pohladila mě po koleni. „A ty se začni chystat na schůzku s doktorkou Roswellovou

a naplánuj, kdy půjdeš se mnou a s Bennym do klubu. A zastavíme se v Charbonnel et Walker a dáme

si obrovskou porci dobré čokolády." Naklonila hlavu. „Připadá ti to jako dobrý plán?"

„Zní to boţsky," přinutila jsem se k úsměvu a snaţila se dát dohromady.

„A moţná bys měla tomu chlápkovi dát šanci, Bree. Je dobrý v posteli a zatraceně tě chce."

Můj neupřímný úsměv se změnil do upřímného zamračení. „To ti vyklopil Ben, ţe ano?"

Obrátila ke mně oči. „Nebo mu alespoň zavolej zpátky." Gaby ztišila hlas do šepotu. „O tvé

minulosti nic netuší "

„Já vím." Gaby má pravdu. Ethan o mně nic neví.

Gaby mě pohladila po ruce.

„Nebyla jsem na něj dnes v noci naštvaná ani uraţená. Jen jsem se odtamtud potřebovala dostat.

Probudila jsem se v jeho posteli s výkřikem."

Znovu se mi chtělo plakat. Snaţila jsem se to potlačit.

„Ale to zní, jako by tě chtěl utišit. Nesnaţil se tě od sebe odstrčit, Bree."

„Ale měla jsi vidět jeho tvář, kdyţ vtrhl do loţnice, protoţe mě uslyšel ječet jako šílenou. Jak se na

mě podíval " Promnula jsem si spánky. „On jde do všeho s vervou. Neumím ti to správně

vysvětlit, Gab. S nikým takovým jsem se ještě nepotkala a nevím, jestli bych s ním dokázala ţít. Jestli

má být minulá noc jen náznak toho, jaké by to s ním bylo, tak o tom upřímně pochybuju."

Gaby se na mě podívala, její nádherné zelené oči se na mě chápavě usmívaly. „Jsi mnohem silnější,

neţ si myslíš. Vím to." Přikývla. „Nachystej se do práce a po produktivním dni ve

sluţbách Londýnské univerzity přijdeš domů připravená na naši noc plnou dekadentního potěšení.

Benny uţ s tím počítá." Dloubla do mě prstem. „Tak se vzchop, kámoško."

„Tušila jsem to. Ben ti všechno o mně vykecá, jakmile k tomu dostane šanci." Usmála jsem se na ni,

poprvé za posledních dvanáct hodin jsem se tak i cítila, a zvedla jsem zadek z pohovky. „Jdu do toho,

Gab," řekla jsem a třela si paţi tam, kde mě dloubla. „Vzdávám se."

Byla jsem v práci několik hodin, kdyţ za mnou přišel Rory a v rukou drţel kytici těch nejkrásnějších

sytě fialových jiřin, jaké jsem kdy viděla. Napochodoval ke mně s rozzářeným úsměvem na tváři.

„Dodávka pro vás, slečno Brynne. Zdá se, ţe máte ctitele."

A sakra. Zamrkala jsem překvapením. Stuha, kterou byly květiny převázány, nebyla ve skutečnosti

stuha, ale Ethanova hedvábná fialová kravata, kterou jsem mu minulou noc sundala. Po tom všem mi ji

poslal.

„Děkuju, ţe jste mi ty květiny donesl, Rory. Jsou nádherné." Třásly se mi ruce, kdyţ jsem uchopila

lístek na plastovém drţátku. Dvakrát mi spadl. Teprve poté jsem si zvládla přečíst, co mi napsal.

Brynne,

minulá noc byl dar.

Prosím odpusť mi, že jsem neposlouchal,

co ses mi snažila říct. Moc mě to mrzí.

Tvůj E.

Četla jsem ten vzkaz stále dokola a přemýšlela, co mám dělat.

Jak se mu podařilo změnit můj názor takhle snadno? Ještě před chvílí jsem byla přesvědčená, ţe od něj

musím utéct, a teď s ním znovu touţím být. Pohlédla jsem na fialové květiny a uvědomila jsem si, ţe

musím jeho dar i vlastnoručně napsanou omluvu přijmout. Ignorovat je by bylo kruté.

Mám mu napsat nebo zavolat? Těţká volba. Část mého já touţila slyšet Ethanův hlas. Na druhou

stranu to znamenalo slyšet i ozvěnu svého hlasu, kterým se mu pokouším vše vysvětlit. Nakonec jsem se

rozhodla pro zprávu, ale cítila jsem se jako naprostý slaboch. Zapnula jsem telefon a na displeji se

ukázal nespočet zmeškaných hovorů a zpráv. Udělalo se mi špatně, a to jsem je ani nečetla. V té

chvíli toho na mě bylo příliš mnoho, takţe jsem všechny zprávy ignorovala a rychle napsala: Ethane, ty

květiny jsou nádherné. Miluju fialovou. Brynne.

Jakmile jsem zprávu odeslala, přemýšlela jsem, ţe bych telefon znovu vypnula, ale samozřejmě jsem

to neudělala. Zvědavost zabila kočku, nebo v mém případě, nutí mě dělat hlouposti.

Došla jsem k váze plné květin a sundala z nich kravatu. Přitiskla jsem si ji k nosu a nadechla se.

Voněla. Zboţňuju tuhle Ethanovu sexy vůni. Uţ nikdy mu tu kravatu nevrátím. Bez ohledu na to, co se

stane, nebo co se nestane, kravata teď patří mně.

Můj telefon se rozsvítil a začal vyzvánět. Nejdřív jsem ho chtěla poloţit, ale věděla jsem, ţe volá Ethan.

A ta sobecká část mého já ho chtěla znovu slyšet. Přitiskla jsem si telefon k uchu.

„Ahoj."

„Opravdu máš ráda fialovou?" Ta otázka mě přiměla se pousmát.

„To opravdu mám. Květiny jsou nádherné a kravatu uţ ti nevrátím."

„Podělal jsem to, ţe ano?" Jeho hlas byl tichý. Slyšela jsem šustění a pak hluboký výdech.

„Kouříš, Ethane?"

„Dnes víc neţ kdy jindy."

„Alespoň jednu neřest tedy máš." Poloţila jsem si kravatu na stůl a uhlazovala ji.

„Obávám se, ţe jich mám víc." Nastal okamţik ticha a já přemýšlela, jestli mě povaţuje za jednu

z neřestí, ale pak znovu promluvil. „Chtěl jsem za tebou jet domů. Málem jsem to udělal."

„Dobře, ţe jsi nepřijel, Ethane. Potřebovala jsem přemýšlet a to je v tvé přítomnosti velmi obtíţné.

A není to ničím, co bys udělal minulou noc. Nebyla to tvoje chyba. Já

potřebovala jsem trochu

prostoru poté, co jsme spolu byli takhle Co jsme si byli tak blízko. Je to moje vina. To já všechno

pokazila."

„To neříkej, Brynne. Minulou noc jsem tě neposlouchal. Řekla jsi mi, co potřebuješ, a já to

ignoroval. Příliš jsem na tebe tlačil. Byl jsem moc rychlý. Zničil jsem tvou důvěru a toho lituju ze

všeho nejvíc. Moc se omlouvám. Nemáš ani ponětí, jak mě to mrzí. A jestli se tím zničí vše, co mezi

námi mohlo být, pak si to zaslouţím."

„Ne, to ne," zašeptala jsem. Bylo tu tolik věcí, které jsem mu chtěla říct, ale scházela mi slova, jimiţ

bych to vyjádřila. „Nechceš se mnou být, Ethane."

„ Vím, ţe chci, má nádherná Brynne." Slyšela jsem, jak vydechuje kouř z cigarety. „A nyní zbývá uţ

jen otázka, jestli chceš být ty se mnou. Chceš mě znovu vidět, Brynne Bennettová?"

Nemohla jsem si pomoct. Jeho slova mě rozplakala. Zachránilo mě jedině to, ţe mě Ethan nemohl

vidět, ale byla jsem si vcelku jistá, ţe slyšet mě můţe.

„A teď jsem tě rozplakal. Je to dobře, nebo špatně, kotě? Řekni mi to, prosím, protoţe já nemám ani

zdání." Touha v jeho hlase zlomila mé odhodlání.

„Je to dobře," rozesmála jsem se rozpačitě. „Ale nevím kdy. Dnes v noci jdu s Bennym a Gaby

ven."

„Chápu to."

Opravdu jsem právě odsouhlasila, ţe se s ním znovu sejdu? Oba jsme věděli, jak tenhle rozhovor

skončí. Ethan mě nesmírně přitahoval. Od té noci, kdy jsme se poprvé setkali, jsem jím byla naprosto

uchvácená. Ano, vzali jsme to trochu hopem. Ano, trochu na mě naléhal, ale přivedl mě na místo, kde

jsem se cítila příjemně, kde jsem dokázala zapomenout na minulost. Svým způsobem mi Ethan

poskytoval skutečné bezpečí. Dumala jsem nad tím, jak to dělá. Asi jsem příliš nevěřila, ţe by nám

vztah mohl fungovat, ale uţ teď jsem věděla, ţe na něj nikdy nezapomenu.

„Můţeme trochu zpomalit, Ethane Blackstone?"

„Beru to jako ano. A samozřejmě ţe můţeme." Slyšela jsem znovu tichý výdech. Zarazil se, jako by

sbíral odvahu. „Brynne?"

„Ano?"

„Právě teď se usmívám."

„Já taky, Ethane."

7. kapitola

Londýn je plný úţasných klubů. Na noční tahy moc často nechodím, ale střídat jeden bar za druhým

bylo přesně to, co jsem dnes potřebovala. Má ubohá duše se zmítala konfliktem emocí, obav

a pocitem viny. Chtěla jsem tančit, pít, smát se a hlavně zapomenout na veškeré problémy. Ţivot je

příliš krátký na to, abych se nechala ovládat temnými vzpomínkami, alespoň to tvrdí má terapeutka.

S doktorkou Roswellovou mám domluvenou schůzku na zítřek na čtvrtou. A pak jdu na večeři

s Ethanem. Náš první krok poté, co jsme se po telefonu domluvili, ţe trochu zpomalíme. Řekl mi, ţe

chce vyloţit karty na stůl, a já musela uznat, ţe se mi jeho návrh líbí. Pravda na mě funguje ze všeho

nejlépe. Opravdu nemám co skrývat, jen musím být opatrná na to, co chci sdílet. Navíc nevím, jestli

se dokáţu svěřit Ethanovi. Neexistuje ţádná příručka, která by mi pomohla. Musím se jen vyhoupnout na

vlnu a doufat, ţe nenarazím do útesu a neutopím se.

„Zkus tohle, je to úţasné." Benny mi podal oranţovočervený nápoj ve vysoké sklenici. „Říkají tomu

Olympijský oheň."

Usrkla jsem. „Dobré." Oba jsme pozorovali Gaby, která tančila na parketu s nějakým chlapem,

kterému se dnes rozhodně u Gaby nepoštěstí. Prošli jsme uţ tři kluby a mé nohy začínaly protestovat.

Vzala jsem si vysoké fialové boty, které se báječně hodily k šatům s květinovým potiskem na jedno

rameno, ale já se ze všeho nejvíc touţila vyzout a natáhnout si chlupaté ponoţky.

„Myslím, ţe moje úchylka na kovbojský styl si začíná vybírat svou daň," ušklíbla jsem se na

Bennyho a zvedla nohu.

„Máš takových bot deset párů," pokrčil rameny. „Líbí se mi, vypadají sexy," řekl zamyšleně. „Nahé

tělo a jen tyhle boty, to by byla opravdu povedená kompozice. Samozřejmě myslím na tvé nahé tělo

a tvé boty," dodal rychle. „Ţe ano? Chci to nafotit. Světlo ve tmě a tyhle barevné boty - máš jich tolik různých odstínů - ţluté, růţové, zelené, modré, červené. Bude to vypadat nádherně. Jen umění, nic

necudného." Podíval se na mě. „Jdeš do toho, Bree?"

„No jasně ţe jo. Kdyţ myslíš, ţe z toho budou pěkné fotky, tak ti své botky samozřejmě

propůjčím." Vyplázla jsem na něj jazyk. „Má matka dostane infarkt." Čekala jsem, ţe Ben utrousí

nějakou rádoby vtipnou poznámku.

„Tvoje matka by potřebovala pár pořádných orgasmů." Ben nezklamal.

Při absurdní představě Clarice Huntingtonové Bennettové Exleyové zmítající se na vlnách rozkoše

jsem vybuchla smíchy.

„Sakra, nikdo nikdy neřekl, ţe existuje přímá spojitost mezi orgasmem a otěhotněním. A jsem si

docela jistá, ţe má matka provozovala sex za celý ţivot jen jednou, a to s mým tátou."

„Řekl bych, ţe máš pravdu, zlato," konstatoval Benny. Ben se s mou matkou několikrát setkal, takţe

věděl, o čem mluvím. „Alespoň ţe to jedno jediné číslo svého ţivota neodflákla a přivedla na svět tebe,"

zavtipkoval Ben. Rozesmála jsem se ještě víc.

Moji rodiče se rozvedli, kdyţ mi bylo čtrnáct. Předpokládám, ţe hlavním důvodem byl nedostatek

sexu a zjištění, ţe spolu nemají vůbec nic společného. Abych jim ale příliš nekřivdila, zůstali ve

stejném městě, dokud jsem nedodělala školu. Nyní by byla matka schopná nasednout do letadla

a přeletět přes půlku zeměkoule do Londýna. Já bych si skutečně uţívala, jak by ji šokovalo, aţ by

poznala mé kamarády, můj ţivotní styl a nepřístojnosti, co provádím. Myslím, ţe by ji chuť cestovat

rychle přešla. Její současný manţel Frank je o hodně starší neţ ona a o hodně bohatší neţ můj otec.

Nejspíš by měl z její cesty ze San Franciska opravdovou radost. Pochybuju, ţe si uţívají společné

orgasmy. Moţná by se Frankovi nějaký poštěstil, kdyby matka odjela. Většinu času jsme se s matkou

jen hádaly.

S tátou to je jiný příběh. Vţdycky byl ten z rodičů, za kterým jsem chodila, kdyţ jsem

měla problémy. Pravidelně mi volal a podporoval mě v mých rozhodnutích. Miloval mě takovou, jaká

jsem. A v mé temné hodince byl jediným důvodem, proč stále ještě chodím po tomto světě. Zajímalo by

mě, jak by se tvářil na Ethana.

Ben se zapovídal se sexy blondýnem, se kterým si moţná uţije jednu rychlovku, a já zůstala u stolu a

usrkávala jsem Olympijský oheň.

„Hej, krásko, máš pěkné botky." Vedle mě se objevil vysoký chlap se zrzavými vlasy, v podobných

kovbojských botách, jako jsem měla já, a ve westernových riflích se sponou na pásku ve tvaru

i velikosti Texasu. Rozhodně Američan. Do Londýna kvůli olympijským hrám během posledních dnů

přiletěly hotové davy lidí a tenhle vypadal jako Evropou nepolíbený.

„Díky, sbírám kovbojské boty," usmála jsem se na něj.

„Sbíráš kovboje, jo?" zaujatě mě pozoroval. „Tak to jsem tu správně." Posadil se ke mně a přisunul své velké tělo blíţ. „Budu tvůj kovboj, jestli chceš," zamumlal s výdechem alkoholových výparů.

„Můţeš si mě osedlat."

Opřela jsem se o opěradlo a odvrátila se.

„Jak se jmenuješ, krásko?"

„Jmenuju se Nemám zájem," otočila jsem k němu kamennou tvář. „A mé prostřední jméno zní Jsi směšný, ty opilé prase."

„Takhle se tu chováte k Američanům, co sem přijeli aţ z Texasu?" Urostlý zrzek se naklonil blíţ,

poloţil paţi na opěradlo sedačky a snaţil se ke mně přitisknout. Jeho noha se dotýkala mé. Vydechl

mi do tváře: „Nevíš, o co přicházíš."

„Myslím, ţe mám vcelku jasno," odtáhla jsem se tak daleko, jak to jen šlo. „Vás v Texasu nenaučili,

jak se chovat k dívkám? Ţe se nemáte oţrat jako prase a ţe je nemáte obtěţovat na veřejnosti?"

Mohutný zrzek můj náznak nepostřehl, nebo byl moţná příliš hloupý, aby vůbec otázku pochopil.

Chytil mě za ruku, vytáhl zpoza stolu a vlekl na parket. „Zatancuj si se mnou, zlato."

Snaţila jsem se mu vytrhnout, ale jeho sevření bylo tak pevné, ţe jsem proti té obrovské síle neměla

sebemenší šanci. Připadal mi jako vlasatý, zrzavý pračlověk, který vypil příliš mnoho grogu.

Přitahoval si mě k sobě stále těsněji a nutil mě k tanci. Ruku mi poloţil na zadek a sunul ji stále výš a výš a vyhrnoval mi sukni.

Tenhle typ muţů je důvodem, proč si vybírám boty s podpatky. Zvedla jsem nohu a vrazila jsem mu

podpatek do palce co největší silou, jakou jsem dokázala vyvinout. „Dej tu ruku pryč z mého zadku, neţ

ti proměním koule v třásně na boty. Máš dvě koule, já dvě boty - kaţdá na jednu," ušklíbla jsem se na něj.

Zavrčel a přimhouřil oči. Přemýšlela jsem nad tím, jestli uvaţuje, zda bych toho byla doopravdy

schopná, ale pak se zamračil a ucouvl. „Ty anglická děvko," zamumlal a odpotácel se davem pryč.

Pravděpodobně šel obtěţovat jinou chudinku.

„Jsem Američanka, ty kreténe. Z dobré části té země!" zakřičela jsem za ním. Vtom jsem narazila do pevné muţské hrudi. Hrudi, kterou jsem ihned poznala. Jeho vůně mě jako vţdy naprosto omámila. Ethan.

Nevypadal nadšeně. Mračil se na vzdalujícího se zrzka a pak se otočil ke mně. Přitiskl mi ruku na

záda a zatlačil mě ke stolu. Nejspíš byl naštvaný. Ale i tak vypadal v černém tričku, tmavých dţínech,

šedé bundě a s oslňujícím pohledem ve tváři nádherně.

„Co tu děláš, Ethane?"

„Měla bys být ráda, ţe jsem tady. Ten opičák tě málem dostal, měl ruce na tvém zadku. Co by asi

zkusil za chvíli?" Zamračil se na mě, jeho čelist ztvrdla a rty se zkroutily do úšklebku.

„Myslím, ţe bych ho docela dobře zvládla sama."

Ethan vzal mou tvář do dlaní, políbil mě a jazykem mi pronikl do úst. Zasténala jsem a polibek mu

vrátila. Cítila jsem z jeho dechu mátu a slabý náznak piva. Pořád jsem nevěřila, ţe kouří. Nikdy jsem

z něj tabák necítila. I kdybych chtěla jeho polibek odmítnout, nebylo by to moţné. Ale já po něm

touţila. Brnkal na ty správné struny a kvůli tomu byl extrémně nebezpečný.

„Podívej se na sebe," řekl pomalu a přejel pohledem mé šaty. Posléze se znovu vrátil k mé tváři.

„Je zázrak, ţe se tu kolem tebe nemotá alespoň padesát nadrţených chlapů."

„Ne. Motáš se tu jen ty a ten zrzek." „Kdo?"

zeptal se a zúţil oči.

Teď byla řada na mě, abych povytáhla obočí. „Ještě před pár minutami tu byl se mnou Benny. Chci

to nechat být, Ethane. Zapomenout na to." Zaloţila jsem si ruce pod prsy. „Co tady děláš, Ethane? Jak

jsi věděl, ţe budu v tomhle klubu? Sleduješ mě?"

Ethan si rukou prohrábl vlasy a odvrátil zrak. Okamţitě se u nás objevila servírka s odbarvenými

vlasy, která při jeho objednávce zčervenala a zavrtěla boky. Bylo mi jasné, ţe by slečně Sex-on-the- beach vůbec nevadilo, kdyby ji Ethan poţádal, aby si mu sedla na klín. Jak sem vůbec dokázal přijít,

aniţ by se kolem něj motaly ţenské?

Kdyţ se mě Ethan zeptal, jestli si dám něco k pití, kývla jsem hlavou a ukázala na skleničku, kterou mi

koupil Benny. Číšnice mě sjela pohledem a odkráčela, zadek se jí při tom vrtěl.

„Čím se ţivím, Brynne?" Jeho hlas zněl chladně a já mu připsala kladné body za to, ţe se na ladné

křivky servírky, která okolo něj pohazovala zadkem jako olympijská vlajka, ani koutkem oka

nepodíval. Místo toho sledoval taneční parket.

„Vlastníš Blackstoneovu mezinárodní bezpečnostní agenturu a máš k dispozici spoustu prostředků,

abys mohl sledovat své známosti?" poznamenala jsem sarkasticky a naklonila hlavu.

Otočil se ke mně a znovu mě svlékl očima. „Ach, a uţ je to tu zase, ty přece nejsi jen má známost,

krásko." Naklonil se k mému uchu. „Kdyţ jsme šukali v mé posteli, pronikla jsi do nezmapovaných

území, věř mi."

Zadívala jsem se mu do tváře, poslouchala jeho slova a mé srdce v té chvíli zakolísalo. Okamţitě

jsem zvlhla. Snaţila jsem se odvést konverzaci od sexu. Nevím, proč jsem se vůbec obtěţovala, kdyţ

Ethan stejně musel vidět, jak jsem z něj naprosto unesená.

„Jak jsi věděl, ţe jsem tady?"

„V systému vyskočila Clarksonova kreditní karta. Práce na pár minut." Natáhl se po mé ruce a přejel

po ní palcem. „Nezlob se, ţe jsem přišel. Zůstal bych stranou, kdybys trávila čas se svými přáteli, ale

ten zkurvenej kovboj se tě dotýkal " Ethan si přitiskl mou ruku ke rtům. Na pichlavé vousy uţ jsem

si zvykla, zamilovala jsem si je a začala jsem je brát jako samozřejmost. „Chtěl jsem vidět, ţe se

bavíš. Minulou noc v tom taxíku jsi působila velmi smutně."

Ethan se usmál a celá jeho tvář se proměnila. „Miluju,

kdyţ tohle děláš," utrousila jsem.

„Co?"

„Kdyţ mi líbáš ruku."

Shlédl dolů na mou dlaň, kterou stále nepouštěl. „Je to nádherná ruka, mrzelo by mě, kdyby jí někdy

něco ublíţilo."

Jeho oči se znovu střetly s mýma. Mlčel a jen na mě hleděl. Palcem mi přejíţděl po hřbetu ruky,

nebo si ji přitahoval k ústům a znovu líbal. Ethan byl dotekový typ. Chápala jsem to. A kupodivu mě to

uklidňovalo. Nedokázala jsem vysvětlit proč, ale jeho doteky mi byly nesmírně příjemné. Předpokládám,

ţe právě o tom budu mluvit na další schůzce s doktorkou Roswellovou.

Ethanova volba slov mi připadala neobvyklá. Rozhodně byl přehnaně starostlivý, jako by se bál, aby

se mi nic nestalo. Pozdě, ten vlak ti ujel před šesti lety, Ethane.

U stolu se objevili Benny a Gaby, pozdravili se s Ethanem a pak se znovu vzdálili, nenápadně, asi

jako sloni v porcelánu. Tak ať. Jsem si jistá, ţe o nás budou stejně celou noc klevetit.

Kdyţ servírka donesla pití, Ethan jej převzal levou rukou. Pravou pořád drţel mě a nepustil mě,

dokud jsme nenastoupili do jeho auta. Vezl mě domů.

Seděl za volantem a neustále po mně pokukoval. Z jeho horkého pohledu jsem zvlhla a cítila nutkání

zavrtět se na sedadle, abych uvolnila napětí mezi nohama.

„Proč se na mě tak díváš?" zeptala jsem se nakonec.

„Myslím, ţe to víš," odvětil tichým hlasem se zvláštním tvrdým tónem.

„Chci, abys mi to řekl, protoţe opravdu netuším."

„Brynne, dívám se na tebe takhle, protoţe od tebe nedokáţu odtrhnout oči. Touţím být v tobě. Tak

moc tě chci ošukat, ţe se stěţí dokáţu soustředit na řízení toho zatraceného auta. Chci se v tobě udělat a pak znovu a znovu. Prahnu po tom, abys ve své sladké kundě sevřela mého ptáka a křičela u toho mé jméno.

Touţím tě přivést k orgasmu. Chci, abys se mnou strávila celou dlouhou noc, abych si tě mohl

kdykoli vzít znovu a znovu. Chci, abys nedokázala myslet na nic jiného neţ na mě."

Pevně jsem sevřela opěrky sedadel a zachvěla jsem se. Mé tělo zachvátil miniaturní orgasmus.

Kalhotky jsem měla tak vlhké, ţe kdybych se podpatky nezapírala o podlahu roveru, nejspíš bych

sklouzla ze sedadla.

Kdyţ Ethan zastavil u chodníku, celá jsem se třásla. Vystoupil, obešel auto a otevřel mi dveře.

Neřekl nic. Já také mlčela. Na zápraţí jsem se pokusila odemknout, ale klíč mi vypadl z rukou. Ethan

jej zvedl, strčil do zámku a dostal nás do haly. Celých pět pater mě drţel za ruku. Ani jeden z nás

nepromluvil. Zatlačila jsem do dveří svého bytu, otevřela je a Ethan mě následoval dovnitř. Stejně

jako při našem posledním setkání se z něj v okamţiku, kdy jsme se ocitli v soukromí, stal někdo zcela jiný.

Muţ, který sotva dokázal ovládat touhu po milování. Věděl totiţ, ţe ani já neřeknu ne.

Narazila jsem zády na stěnu. Během dvou vteřin jsem stála na špičkách a po dalších dvou vteřinách měl

Ethan jazyk hluboko v mých ústech.

„Obtoč mi nohy okolo těla," přikázal a pevně mi stiskl zadek.

Udělala jsem, co mi řekl. Mé fialové boty visely podél Ethanova těla jako ţáby při pitvě.

Podvolovala jsem se všemu, co chtěl. Přijala jsem, ţe v sexu Ethan velí a já poslouchám. V kaţdém

pohybu byla cítit jeho dominance. Touţila jsem, aby se mě dotýkal. Nedokázala jsem myslet na nic

jiného.

„Rozepni mi kalhoty a vytáhni penis."

Pustila jsem se do toho. Nepatrně se ode mne odtáhl, aby mi poskytl trochu prostoru, ale i kdyţ jsem

mu rozepínala dţíny, nepřestal jazykem plenit má ústa. Odhalila jsem jeho penis, tvrdý jako kost

a jemný jako hedvábí. Několikrát jsem po něm přejela rukou, jak nejlépe jsem uměla, a vychutnávala si

hrdelní zvuky, které se jako reakce na můj dotek draly z Ethanova hrdla.

Ethan mi vykasal sukni a prsty vjel pod tanga. Pak prudce trhl a udělal si tak prostor. Vzápětí do mě

vrazil obrovský a tvrdý penis. Vykřikla jsem a zazmítala se. Chvíli mě jen drţel a pak naše těla

naplno splynula.

„Dívej se na mě, nezavírej oči." Sevřel mi rukama pánev a začal přiráţet. Tvrdě. Hluboko. Bolelo to, ale na tom nezáleţelo. Čekala jsem to. Hleděla jsem mu do očí, které hořely modrým plamenem.

„Ethane!" sténala jsem a svíjela se opřená o zeď. Pronikal do mě ve zběsilém rytmu. Pořád jsem

z něj nespustila zrak. Ani v okamţiku, kdy jsem ucítila tlak v klíně a špičku jeho penisu, jak naráţí na to

nejhlubší místo, kam můţe dosáhnout. Intimita toho okamţiku byla naprosto dokonalá. Nedokázala bych

od něj odtrhnout oči, ani kdybych chtěla. Měla jsem je doširoka otevřené.

„Proč to dělám, Brynne?" zeptal se.

„Nevím, Ethane," stěţí jsem dokázala promluvit.

„Ale ano, víš to. Řekni to, Brynne!" Napjala jsem se. Orgasmus začínal ovládat mé tělo, ale Ethan

v té chvíli záměrně zpomalil.

„Co mám říct?" zasténala jsem frustrovaně.

„Řekni mi slova, která chci slyšet. Řekni pravdu a já ti dopřeju orgasmus." Znovu ho do mě vrazil

a přitom mě lehce kousl do nahého ramene.

„Jakou pravdu?" začala jsem vzlykat, dokonale ovládaná jeho muţným tělem.

„Pravdu, ţe " Třikrát mocně přirazil. „Jsi. Jen. Moje." S

posledním přírazem jsem vykřikla.

Znovu zrychlil, vráţel ho do mě čím dál tím tvrději. „Řekni to!" zavrčel.

„Jsem tvoje, Ethane!"

V tom okamţiku mi přejel palcem po klitorisu a já se utopila ve víru rozkoše. Připadala jsem si jako

zmáčená vlnou, která se ţene k pobřeţí a pak do něj narazí. Orgasmus jsem dostala odměnou za to, ţe

jsem ho poslechla. Zasténala jsem a vrazila zády do zdi. Ethan byl ve mně stále tvrdý. Z hrudi vyrazil

řev, jak se blíţil na hranu orgasmu. Pohled jeho očí byl téměř šílený. Naposledy mocně přirazil a já v

sobě ucítila horké sperma.

Přitiskl své rty na moje a políbil mě, tentokrát něţně a zvolna. Jeho silné paţe mě pořád drţely.

Klidný polibek naprosto kontrastoval se sexuálním šílenstvím, ve kterém jsme se před pár vteřinami oba

zmítali.

„Jsi " vydechl, „moje."

Postavil mě na zem a drţel mě tak dlouho, dokud jsem nenašla ztracenou rovnováhu. Pak mě pustil

a těţce oddychoval. Opřela jsem se o zeď a pozorovala ho, jak si obléká kalhoty a zapíná poklopec. Mé

šaty znovu sklouzly na správné místo. Kdyby kdokoli vešel do místnosti, nepoznal by, ţe tu právě

proběhla divoká souloţ. Jako by to byl jen sen.

Ethan mě pohladil po tváři, drţel mě a otočil si mě obličejem k sobě. „Dobrou noc, má krásná

Američanko. Spi sladce. Uvidíme se zítra."

Přejel mi rukou po líci, po rtech, po bradě, po krku a sjel aţ k mému bříšku. Pohled v jeho očích mi

jasně naznačoval, ţe nechce odejít, ale ví, ţe musí. Políbil mě něţně na čelo. Pak znehybněl a

vdechoval mou vůni, jako by se ji snaţil uchovat v paměti. Vzápětí opustil můj byt.

Stála jsem opřená o zeď a cítila, jak mým tělem pořád projíţdějí vlny orgasmu. Okolo pasu mi

viselo roztrţené prádlo, mezi nohama mi vytékal pramínek horkého spermatu, který o kousek níţ

zvolna zasychal. Ozvěna jeho vzdalujících se kroků se mi nelíbila. Ani trochu.

8. kapitola

Doktorka Roswellová si během setkání vţdy píše poznámky do notýsku. Připadá mi to trochu

staromódní, ale co, jsme přece v Anglii a kanceláře se nacházejí v budově, kterou postavili v dobách,

kdy Thomas Jefferson po návratu do Filadelfie napsal Deklaraci nezávislosti. Doktorka Roswellová

také pouţívala plnicí pero, coţ mi přišlo ještě divnější.

Pozorovala jsem to nádherné tyrkysovozlaté pero, jak zaznamenává části mých výpovědí týkajících

se Ethana. Doktorka Roswellová je skvělá posluchačka. Vlastně v tom spočívá podstata její práce.

Nevím, co by se na našich setkáních dělo, kdybych já nevyprávěla a ona neposlouchala.

Seděla za elegantním francouzským skleněným stolem a vypadala jako ztělesnění profesionalismu a

upřímného zájmu. Odhadovala bych jí padesát let. Měla udrţovanou pleť a bílé vlasy, které jí ale

roky nepřidávaly. Vţdy nosila unikátní šperky a bohémské oblečení, díky němuţ působila kultivovaně

a otevřeně. Našel mi ji můj táta, kdyţ jsem se do Londýna přestěhovala. Doktorka Roswellová se velmi

záhy ocitla na mém seznamu nezbytností, spolu s jídlem, šaty a střechou nad hlavou.

„Proč myslíte, ţe jste Ethana uprostřed noci opustila?"

„Bála jsem se, ţe mě v tom stavu uvidí."

„Ale on uţ vás přece viděl," řekla a napsala si poznámku do sešitu. „A z toho, co jste mi řekla, vás

chtěl utěšit a trval na tom, abyste zůstala."

„Já vím, právě to mě vyděsilo. Obávala jsem se, ţe bude chtít vědět, co se skrývá za mými sny "

Tohle byl můj největší problém. S doktorkou Roswellovou jsem to probírala uţ mnohokrát. Co by si

o mně jakýkoli muţ pomyslel, kdyby se dozvěděl mé tajemství? „Zeptal se mě, jestli o tom chci

mluvit. Řekla jsem mu, ţe ne. On je tak tak dotěrný. Vím, ţe by během několika dní začal naléhat,

abych mu o tom pověděla."

„Takhle vztah funguje, Brynne. Sdílíte své problémy a pomáháte tak tomu druhému, aby vás lépe

poznal. Dokonce i ty špatné stránky vašeho ţivota."

„Ethan takový není. Je pořád tak náročný. Chce ode mne všechno."

„Jak se cítíte, kdyţ po vás chce, abyste se mu celá odevzdala?"

„Jsem vyděšená. Nevím, co to se mnou udělá." Zhluboka jsem se nadechla a pokračovala: „Ale kdyţ

jsem s ním, kdyţ se mě dotýká, nebo jsme spolu intimně, cítím se tak v bezpečí a tak milovaná.

Věřím, ţe se mi s ním nemůţe stát nic špatného. Nevím proč, ale věřím tomu, doktorko Roswellová."

„Myslíte, ţe začátek sexuálního vztahu s Ethanem je důvod, proč se vám vrátily noční můry?"

„Ano," přikývla jsem roztřeseně a uţ v té chvíli jsem se za to nenáviděla.

„Brynne, u někoho, kdo byl zneuţívaný, je to normální. Intimní akt je od přírody pro ţeny zraňující.

Ţena přijímá muţe do svého těla. On je ten silný a dominantní jedinec. Ţena musí svému partnerovi

důvěřovat, jinak by k většině pohlavních aktů vůbec nedošlo. Vzhledem k vaší minulosti je jasné, ţe

u vás je tato hranice narušena."

„I kdyţ si to vůbec nepamatuju?"

„Váš mozek si to pamatuje, Brynne. Pořád v něm vězí obava, ţe se to stane znovu." Napsala si další

rychlou poznámku. „Chcete vyzkoušet léky na spaní? Uvidíme, třeba dokáţou potlačit vaše noční

můry."

„Bude to fungovat?" zeptala jsem se s nadějí v hlase. Náznak něčeho tak jednoduchého, jako je

pilulka, mě přiměl nervózně se pousmát. Představa, ţe bych s Ethanem mohla zůstat přes noc, nebo on se

mnou, mi dodala malou naději. To samozřejmě platí pouze pro případ, ţe se mnou Ethan bude chtít

ještě spát. Vzpomněla jsem si, jak včera po tom šíleném sexu opustil můj byt a jak mě mrzelo, kdyţ

jsem ho viděla odcházet. Byla jsem tak zmatená. Část mého já po něm touţila, druhá část se ho bála.

Opravdu jsem netušila, co se s námi stane. Donutil mě říct, že jsem jeho.

Doktorka Roswellová se na mě usmála. „To nezjistíme, dokud to nevyzkoušíme, má drahá. Odvaha je

první krok a lék je pouze nástroj, který vám pomůţe ve vaší cestě pokračovat. Řešení nemusí být vţdy

sloţité." Natáhla se pro předpisový blok.

„Děkuju mnohokrát." V kabelce mi zavibroval telefon. Podívala jsem se na displej a spatřila zprávu od

Ethana. „Ethan je tu. Čeká na mě na recepci. Domluvili jsme se, ţe mě tu vyzvedne a pojedeme na

večeři. Prý si chce promluvit o nás."

„Je pěkné, kdyţ dva lidé mluví o svém vztahu. Upřímnost a důvěra, kterou mu nyní dáváte, se vám

několikanásobně vrátí." Podala mi předpis. „Ráda bych se s ním setkala, Brynne."

„Teď?" Ţaludek se mi stáhl nervozitou.

„Proč ne? Půjdu ven a seznámím se s vaším Ethanem. Pro naši další spolupráci bude velmi uţitečné,

pokud si dokáţu přiřadit obličej ke jménu."

„Ach dobrá," souhlasila jsem a vstala z pohodlné ţidle s květinovým vzorem. „Ale on vlastně

není můj Ethan, doktorko Roswellová."

„Uvidíme," odvětila doktorka a poklepala mi na rameno.

Kdyţ jsem Ethana spatřila, jak se dívá na obrazy na stěnách, rozklepala se mi kolena. Připomnělo mi

to večer, kdy podobným způsobem hleděl na Bennyho výstavě na můj obraz a rozhodl se, ţe ho chce. A

chtěl ho tolik, ţe si ho koupil.

Sotva jsme vešly do recepce, Ethan se otočil. Jeho modré oči se rozzářily a zjemnily mu tvář. Usmál se a

vyrazil ke mně. Srdcem mi projel záchvěv úlevy. Ethan vypadal opravdu rád, ţe mě vidí.

„Ethane, tohle je má terapeutka, doktorka Roswellová. Doktorko Roswellová, Ethan Blackstone,

můj "

„Jsem Brynnin přítel," přerušil mě, jako uţ to udělal tolikrát. Vzápětí podal doktorce Roswellové ruku

a pravděpodobně ji počastoval jedním ze svých okouzlujících úsměvů, čímţ si ji zajisté získal.

Zatímco si vyměňovali zdvořilosti, zahlédla jsem v jejích očích záblesk, který jasně naznačoval

sympatie. Pocítila jsem záchvěv uspokojení, ţe i ţena jejího věku je Ethanovou muţnou krásou

uchvácena. Nezapomenu se o tom zmínit při dalším setkání. Tak doktorko Roswellová, taky si

myslíte, že je Ethan zatraceně sexy, že ano?

„Přítel?" otázala jsem se, kdyţ jsme bok po boku a ruku v ruce kráčeli k autu.

„Jen se snaţím vnímat věci pozitivně, kotě," usmál se, přitáhl si naše propletené ruce k ústům a tu

mou políbil. Pak mě nechal nastoupit do roveru.

„To vidím," odtušila jsem. „Kam jedeme a proč se tak usmíváš?"

Naklonil se na mou stranu, přiblíţil ústa k mým, ale nedotkl se mě. „Vţdycky se usmívám, kdyţ

mám, co chci." Cudně mě políbil a pak se odtáhl.

„Kdy se ti naposledy stalo, ţe jsi nedostal, co jsi chtěl? Jsi ten nejnáročnější člověk, kterého jsem

kdy v ţivotě potkala." Nechala jsem v hlase zaznít nepatrnou dávku sarkasmu a doprovodila ho

úsměvem.

„Opatrně, kotě. Nemáš ponětí, do jakých hlubin se s tebou chci pouštět." Jeho oči potemněly. Nechala

jsem tu dvojsmyslnou naráţku viset ve vzduchu a snaţila se uklidnit svůj dech.

„To mě trochu děsí, Ethane."

„Já vím," přitáhl si mou tvář k ústům pomocí konečků prstů a znovu mě políbil. Tentokrát vsál do

úst můj spodní ret a smyslně po něm přejíţděl. „Proto jsme se rozhodli zpomalit. Nikdy tě nechci

děsit."

Jeho oči těkaly tam a zpět, jak se pokoušel číst v mém obličeji. Jeho rty byly velmi blízko, ale

nedotýkaly se mých. „Uvědomuješ si, ţe dnes je to poprvé, co tě nemusím přemlouvat, abys se mnou

trávila čas? Vidíš, mám naději." Naposledy mě políbil, pak se odtáhl a vsunul klíčky do zapalování.

„A proto se, slečno Bennettová, tak moc usmívám." Jeho modré oči zářily.

„Tak jo, pane Blackstone, s tím dokáţu ţít."

Ethan mi pomohl zapnout bezpečnostní pás a vyjel z parkoviště. Schoulila jsem se do měkkého

koţeného sedadla a vdechovala Ethanovu vůni. Dovolila jsem mu, aby mě odvezl neznámo kam.

Věřila jsem mu a na chvíli zadoufala, ţe všechno bude v pořádku.

„Doktorka Roswellová vypadá velmi schopně," konstatoval Ethan, kdyţ mi dolil víno. „Jak dlouho se

u ní léčíš?"

Pohlédla jsem mu do očí. Tak a je to tady. Jak z toho ven? Zhluboka jsem se nadechla.

„Asi čtyři roky, od té doby, co jsem se přestěhovala do Londýna."

„Probírala jsi s ní dnes to, co se mezi námi stalo?"

„Jestli myslíš skutečnost, ţe jsem šla s naprosto neznámým muţem k němu domů a souloţila s ním

celou noc, tak ano, částečně ano." Lokla jsem si vína.

Zacukalo mu ve tváři, ale výraz nezměnil. Poloţil mi další otázku. „A řešila jsi s ní i to, ţe jsi mě

uprostřed noci opustila?"

Sklopila jsem oči a přikývla. Lepší reakci jsem nesvedla.

„Co se ti stalo, Brynne?" zeptal se tak tiše, ţe jsem mu zatouţila okamţitě odpovědět, ale věděla

jsem, ţe na to nejsem připravená.

Odloţila jsem vidličku. Mým těstovinám s krevetami právě odzvonilo. Při pomyšlení na minulost

mě přešla chuť k jídlu. „Něco zlého."

„To předpokládám. Viděl jsem tvou tvář, kdyţ ses probudila z noční můry." Pohlédl na můj talíř,

který jsem odsunula, a dodal: „Omlouvám se za tu noc. Mrzí mě, ţe jsem tě neposlouchal." Natáhl se

po mé ruce a přejel mi po ní palcem. „Jen chci, abys věděla, ţe mi můţeš věřit. Doufám, ţe to víš.

Chci s tebou být, Brynne."

„Chceš vztah, ţe?" Upřeně jsem pozorovala Ethanův palec, který mě hladil na ruce. „Řekl jsi

doktorce Roswellové, ţe jsi můj přítel."

„Ano, to ano. Chci tě, Brynne. Chci se s tebou scházet, Brynne." Jeho hlas ztvrdl. „Podívej se na

mě."

Téměř okamţitě jsem zvedla oči. Na pozadí bílého ubrusu na stole byl jeho půvab naprosto

oslňující.

„Chceš se mnou mít poměr, i kdyţ víš, jaká jsem, Ethane?"

„Pro mě jsi dokonalá."

Vyprostila jsem ruku z jeho sevření. Musela jsem být trochu důraznější, aby mě pustil. Typický

Ethan. Chtěl to po svém. Ale nakonec mi dovolil otočit jeho ruku dlaní nahoru a drţet ji. Přejela jsem mu

prstem po čáře ţivota a po čáře srdce a přemýšlela, jestli některá z mých čar jde ještě zachránit.

„Nejsem, Ethane. Dokonalost se mnou nepatří do stejné věty," promluvila jsem s očima upřenýma na jeho

ruku.

„Správně bys měla říct ‚dokonalost a já nepatříme do stejné věty'," opravil mě. „A jinak s tebou

naprosto nesouhlasím, má americká krásko se sexy přízvukem."

Znovu jsem se na něj zadívala. „Jsi tak dominantní, a přesto se s tebou cítím v bezpečí."

„Já vím. A i kvůli tomu z tebe úplně šílím. Coţ je důvod, proč mi můţeš důvěřovat a dovolit mi,

abych se o tebe staral. Vím, co potřebuješ, Brynne, a mohu ti to dát. Jen chci vědět musím vědět, ţe

to chceš. Ţe chceš být se mnou."

Ke stolu přistoupil číšník. „Uţ jste dojedla, madam?" zeptal se. Ethan se zamračil, kdyţ jsem

číšníkovi naznačila, ţe můţe můj talíř odnést, a objednala si kávu.

„Skoro nic jsi nesnědla," řekl s nevolí.

„Uţ mám dost. Obyčejně moc nejím." Znovu jsem se napila vína. „Rozumím tomu správně, ţe chceš,

abych byla tvá přítelkyně, kompletně se ti podvolila a věřila, ţe mi neublíţíš? Tohle doopravdy

chceš, Ethane?"

„Ano, Brynne, přesně po tomhle touţím."

„Pořád o mně spoustu věcí nevíš. A já nevím nic o tobě."

„Aţ budeš připravená, můţeš mi všechno říct. Já budu poslouchat. Chci o tobě vědět naprosto

všechno, a kdyţ budeš po informacích touţit ty, stačí se zeptat."

„Co kdyţ se ti nebudu chtít ve všem podvolit, Ethane? Co kdyţ toho nebudu schopna?"

„Tak mi to řekneš a vyřešíme to. Oba musíme respektovat hranice toho druhého."

„Dobrá."

Naklonil se ke mně a tiše promluvil. „Právě teď s tebou strašně moc touţím být. Chci si tě vzít

k sobě domů, poloţit tě do postele a strávit hodiny a hodiny s tvým tělem v náručí. Chci si s tebou

dělat, co budu chtít. Chci tě mít po svém boku, kdyţ se ráno probudím. Chci tě přivádět k orgasmu,

nutit tě, abys křičela mé jméno. Chci tě vozit do práce a vyzvedávat tě, aţ skončíš. Chci s tebou chodit

po obchodech, nakupovat jídlo a společně vařit večeři. Chci se s tebou dívat na hloupé televizní

pořady a drţet tě v náručí, aţ budeš usínat. A poslouchat tvůj dech."

„Ach, Ethane "

Číšník mi donesl kávu a já ho málem proklála pohledem za to, ţe přerušil tak krásnou řeč. Ochutila

jsem nápoj cukrem a smetanou, napila se a snaţila se vymyslet, co bych Ethanovi odpověděla. Abych

byla upřímná, právě mě ulovil jako rybku v rybníku. Háček, vlasec, olůvko. Chtěla jsem s Ethanem

dělat vše, co zmiňoval, jen jsem si nebyla jistá, jestli se z něj nezblázním.

„Je to příliš? Vyděsilo tě to?"

Zavrtěla jsem hlavou. „Ne. Vlastně to zní velmi pěkně. Měl bys vědět, ţe jsem nikdy takový vztah

neměla, Ethane."

Usmál se. „To mě těší. Rád budu tvým prvním, kotě." Povytáhl obočí a z jeho pohledu čišela

sexuální naráţka. Zatouţila jsem jít k němu domů a nádherně se pomilovat. „Ale chci, abys o tom dnes v

noci přemýšlela, a pak mi řekla, jak ses rozhodla. Měla bys vědět, ţe k tomu, co povaţuju za své, se

chovám velmi majetnicky."

„Váţně, Ethane?" Sarkasmus z té otázky jen sálal. „Toho jsem si za posledních pár nocí vůbec

nevšimla."

„Za ta slova by sis zaslouţila naplácat na holou," mrkl na mě. „Nemůţu si pomoci. Tak to cítím,

Brynne. Co se mě týče, jsi prostě má od první chvíle, co jsme se potkali." Povzdechl si. „Tentokrát

budu umírněný a odvezu tě domů do tvého bytu, políbím tě ve dveřích na dobrou noc a počkám, dokud

neřekneš, ţe chceš i něco jiného." Kývl na číšníka, aby přinesl účet. „Půjdeme?"

Zachichotala jsem se při představě, která se mi objevila v hlavě.

„Smějete se mi, slečno Bennet ová? Prosím, řekněte mi proč."

„Představovala jsem si, jak sníte o tom, ţe mi naplácáte na holou, pane Blackstone, a přitom si tu

hrajete na distingovaného gentlemana, který mě sotva políbí ve dveřích."

Ethan zasténal a pod stolem zašoupal nohama. Bezpochyby potřeboval zakrýt erekci. „Dnes v noci

budeš svědkem zázraku, tedy pokud dokáţu dojet autem aţ k tobě."

Ethan dodrţel slovo. U dveří mi jen popřál dobrou noc. Sice se mu ruce trochu zatoulaly a já získala

velmi jasnou představu, co se mu ukrývá za zipem, ale odešel tak, jak slíbil. Tedy po několika

důkladných polibcích.

Nachystala jsem se do postele. Osprchovala jsem se horkou vodou a oblékla si to nejjemnější tričko

na spaní, které jsem měla. Na přední straně mělo obrázek Jimiho Hendrixe, jak sedí u stolu na

zahradě a popíjí čaj. Jedna z posledních fotografií, které byly pořízeny. Milovala jsem takové věci a

měla jsem ráda Jimiho Hendrixe, takţe jsem to tričko nosila často.

Rozhodla jsem se, ţe je načase trochu si svého přítele proklepnout. Vzala jsem si do postele

notebook a do Googlu zadala jméno, které jsem vyčetla z jeho řidičského průkazu: Ethan James

Blackstone.

Informací o něm byla snad tuna. Našla jsem jeho stránku na Wikipedii a pár odkazů na webové

stránky patřící Blackstoneově bezpečnostní agentuře. Wikipedie mě překvapila. Ethan byl podle

všeho známý pokerový hráč na vysoké úrovni. Před šesti lety vyhrál světový turnaj v Las Vegas. A to

mu bylo pouhých šestadvacet. Získal tehdy hodně peněz. Dost na to, aby mohl začít podnikat.

A vzhledem k jeho minulosti u vojenských sloţek byl jasný i předmět jeho podnikání. Takţe teď mu je asi

dvaatřicet. Počítala jsem. Je téměř o osm let starší neţ já.

Na obrázcích na Googlu byl většinou vyfotografován s velkou výhrou v pokeru. Musím se táty

zeptat, jestli o něm někdy slyšel. Můj otec miloval pokerové turnaje a vlastně si ještě teď občas

chodívá zahrát.

Pokračovala jsem v listování stránkami a zastavila se u jedné z fotografií. Ethan na ní byl

s předsedou vlády a s královnou. Ježíši. Italský premiér a francouzský prezident? Přeběhl mi mráz po zádech. Je snad Ethan něco jako James Bond? Jakou ochranu svým klientům poskytuje? A jestli chrání

tyhle lidi, pak má opravdu významnou klientelu. Ohromil mě. Napsala jsem si poznámku, ţe se chci

zeptat Gabrielina otce, aţ ho příště uvidím, zda o Ethanovi někdy slyšel. Je to londýnský policista, a

jestli někdo něco ví, tak rozhodně Rob Hargreave.

Nepodařilo se mi najít jedinou osobní fotku, na které by měl Ethan po boku ţenu. Přemýšlela jsem, jestli

se snaţí drţet si své soukromí pod pokličkou. V ţádném případě neţil v celibátu, to by kolem

něj nevířila taková sexuální aura. A jestli mluvil pravdu o tom, ţe si domů nevodí ţádné ţeny, tak kde s

nimi spí? Ach, nechci o tom přemýšlet.

Vypnula jsem počítač, zhasla světlo a vlezla si do postele. Vytáhla jsem zpod polštáře jeho tmavě

fialovou kravatu a přitiskla si ji k tváři. Téměř okamţitě jsem ucítila uklidňující vůni. V porovnání

s tím, co všechno se mi v posledních dnech dělo, jsem si připadala velmi maličká. A pořád mi vrtala

hlavou otázka, proč si takový muţ všiml právě mě. Kvůli portrétu v galerii? Tomu se mi pořád

nechtělo věřit.

Snaţila jsem se zapomenout na obavy a přemýšlet nad tím, co mi nabídl dnes večer. A vybavilo se

mi, jak příjemné je být s ním a jak mě při sexu dokáţe rozpálit. S Ethanem jsem se nemusela bát

ničeho děsivého nebo nečestného. Pokud nic jiného, tak je aţ brutálně upřímný. Jistě, je dominantní,

ale to se mi líbí. Tím ze mě totiţ opadl tlak, co se jisté oblasti mého ţivota týče, v níţ jsem se cítila

nejistě. Chci ho, jen nevím, jestli bude chtít on mě, aţ se dozví celý příběh.

9. kapitola

Příštího rána mě běh přes most Waterloo skutečně vyčerpal. Kdyţ jsem se vrátila domů, ucítila jsem

vůni kávy, kterou nachystala má spolubydlící. S Gaby jsme se potkaly aţ o půl hodiny později, kdy

jsem uţ mířila ke dveřím, abych stihla přednášku.

„Jdeš desátého na Mallertonovu výstavu?" zeptala se.

„Ráda bych. Právě teď restauruju jedno z jeho děl, Lady Percival. Doufala jsem, ţe se mi podaří

zjistit více informací o jejím původu. Obraz byl tepelně poškozen, takţe se roztavil lak na titulu knihy,

kterou ţena drţí. Opravdu bych chtěla vědět, co je ta publikace zač. Touţím odhalit to tajemství."

„Páni!" Tleskla a trochu nadskočila. „Je to výstava k příleţitosti výročí jeho narození."

Předstírala jsem, ţe počítám na prstech. „No, odhadovala bych, ţe siru Tristanovi by letos bylo dvě

stě dvacet osm?"

„Dvě stě dvacet sedm." Gabriela psala o Tristanu Mallertonovi, malíři z období romantismu,

dizertační práci, takţe kdyţ jsem o něm potřebovala cokoli vědět, má spolubydlící byla první, za kým jsem

šla pro radu.

„Spletla jsem se o rok. To není tak špatné."

Gabriela se široce usmála. Blýskla dokonale bílými zuby a plnými rty. Napadlo mě, proč se také

neţiví jako modelka. Červené melíry v tmavých vlasech v kombinaci s její olivovou pletí působily

exoticky. Muţi se za mou spolubydlící vţdy ohlíţeli, ale ona je naprosto ignorovala. V mnoha

ohledech mi byla dost podobná, alespoň do té doby, dokud nepřišel Ethan a nepřevrátil celý můj svět

naruby.

„Co kdybychom vyrazily na nákupy. Potřebovala bych nové šaty. Přidáš se?" Gaby vypadala a zněla tak

zatraceně nadšeně, ţe jsem ji nedokázala odmítnout.

„To zní skvěle, Gab. Potřebuju si trochu oddychnout, nějak se mi ţivot v poslední době

zkomplikoval," naklonila jsem hlavu a neslyšně naznačila slovo „Ethan" .

Gaby zkříţila paţe přes prsa a zeptala se. „Co se mezi vámi stalo?"

„Ethan chce vztah, skutečný vztah. Chce vedle mě usínat a probouzet se, vařit společné večeře

a dívat se na televizi."

„A chce s tebou zaţít spoustu orgasmů," dodala Gaby a natáhla ke mně ruce. „Pojď sem, vypadáš, ţe

potřebuješ obejmout."

Vrhla jsem se jí do náruče a pevně se přitiskla. „Mám strach, Gab," zašeptala jsem jí do ucha.

„Já vím, zlato. Ale nezapomeň, ţe jsem vás viděla pohromadě. Všimla jsem si, jak se na tebe dívá.

Moţná je to ten pravý. A to nezjistíš, dokud to nezkusíš." Dotkla se mé tváře. „Mám z tebe radost.

Myslím, ţe bys tomu vztahu měla víc věřit. Zatím je pan Blackstone na seznamu muţů, které ti

schvaluju. Jestli se to změní, jestli zkřiví jediný vlásek na tvé roztomilé hlavičce, slibuju, ţe ho

nakopu do koulí. Vyřiď mu to, ano?"

„Boţe, jak já tě miluju, holka," rozesmála jsem se a vyrazila do školy. Po cestě jsem přemýšlela, jak tu novinku sdělím Ethanovi.

O tři hodiny později mi přišla zpráva. Ethan Blackstone: Brynne mi chybí. Kdy tě uvidím? Při

pohledu na ta slova jsem se usmála. Stýská se mu po mně a nebojí se mi to napsat. Musím

přiznat, ţe Ethanovo upřímné chování se mnou dělalo divy, uklidňovalo mé nervy a stíralo strach ze

vztahu. Chvilku jsem se odhodlávala a pak jsem odepsala: Brynne Bennettová: Ethan mi chybí :)

Uvidíme se brzy, pokud nemáš moc práce. Můžu za tebou přijít do kanceláře?

Můj telefon se vzápětí rozsvítil a na displeji se objevilo rozhodné ANO. Kromě potvrzení mi Ethan

poslal i instrukce, jak se k němu dostanu, jakým výtahem mám jet, jaké má se mnou plány, kam

zajdeme na oběd - prostě typické modus operandi mého Ethana. Znovu jsem se usmála. Skutečně

jsem řekla mého Ethana? Asi jo, připustila jsem, kdyţ jsem vlezla do stanice metra a začala

sestupovat po schodech.

Plánovala jsem si při cestě vyzvednout léky v lékárně, takţe jsem vystoupila o dvě stanice dřív.

Vyrazila jsem po ulici, vešla do Boots a vytáhla recept. Popadla jsem košík a procházela obchodem,

dokud jsem nenašla lékárníka, který mi pilulky vydal. Pak jsem dostala nápad a začala do košíku

házet i další věci, které jsem našla v regálech.

U pokladny jsem si povšimla velkého muţe, který stál za mnou a na pásu měl pouze láhev obyčejné

vody. Vlastně mě zaujalo spíš jeho tetování. Na vnitřní straně předloktí měl perfektně ztvárněný podpis

Jimiho Hendrixe. U písmene „J" se skvěla velká kudrlinka, jako by ji vykreslil sám Jimi.

„Pěkné tetování," poznamenala jsem a teprve nyní jsem si všimla, jak vysoký ten muţ je. Musel

měřit něco ke dvěma metrům. Byl svalnatý, měl krátké světlé vlasy a důvěryhodnou tvář, která

poukazovala na to, ţe tenhle člověk lidi nepodráţí.

„Děkuju," odvětil s laskavým pohledem černých očí a zeptal se: „Jste fanynka?"

Jeho britský přízvuk mě z nějakého důvodu nesmírně uklidnil, i kdyţ byl zcela v rozporu s jeho

fyzickým zjevem. „Jo, velká fanynka," odpověděla jsem a vyrazila znovu do metra.

Ve vagónu jsem si zapnula iPod a zaposlouchala jsem se do Jimiho hudby a přemýšlela, co řeknu

Ethanovi, aţ ho uvidím.

Blackstoneova bezpečnostní agentura se nachází v Bishopsgate v centru Londýna, kde stojí všechny

ty moderní mrakodrapy. Vlastně mě to příliš nepřekvapilo. Představovala jsem si Ethana, jak sedí za

stolem v sexy obleku, obklopen jemnou vůní. Vystoupila jsem z metra na stanici Liverpool Street a

vyrazila po ulici. Najednou jsem zakopla o obrubník. Stihla jsem se zachytit zábradlí, takţe má

kolena sice zůstala ušetřena, ale obsah celé tašky se vysypal na chodník. Zaklela jsem. Otočila jsem

se, sehnula se k věcem a ocitla se tváří v tvář tomu muţi, co jsem ho potkala v Boots. Tomu s

Hendrixovým tetováním na předloktí.

Pomohl mi naskládat věci zpět do tašky. „Dávejte pozor," řekl tichým hlasem a pokračoval nahoru po

schodech.

„Děkuju," zavolala jsem za jeho svalnatými zády v černé košili. Sotva jsem vyrazila, rozvibroval se

mi telefon. Ethan Blackstone: Mám strach. Kde jsi?

Při pomyšlení na to, jak nejspíš netrpělivě pomrkává po hodinách, jsem se usmála. Odpověděla

jsem: Brynne Bennettová: Jsem téměř u tebe. Vydrž!

Na rozcestníku v hale bylo uvedeno, ţe Blackstoneova mezinárodní bezpečnostní agentura sídlí

v čtyřicátém aţ čtyřiačtyřicátém patře, ale Ethan mi řekl, ať jedu do čtyřiačtyřicátého. Prošla jsem

vrátnicí a nahlásila jméno. Muţ z ostrahy se na mě usmál a podal mi pero, abych se podepsala. „Pan

Blackstone uţ vás očekává, slečno Bennettová. Jestli vás mohu poprosit, pojďte tudy. Vytvořil jsem

vám vlastní identifikační kartu, která vám usnadní vstup při dalších návštěvách."

„Ach, tak dobře." Nechala jsem muţe dělat jeho práci a za pár okamţiků jsem uţ jela výtahem do

čtyřiačtyřicátého podlaţí. V ruce jsem drţela svou vlastní identifikační kartu Blackstoneovy agentury.

Čím výš jsem byla, tím intenzivněji mi bušilo srdce. Několikrát jsem polkla a uhladila jsem si černou

koţenou bundu. Černá sukně a červené lodičky nepůsobily ani při nejbujnější fantazii nijak vulgárně, ale

kancelářská móda to také nebyla. Cítila jsem, jak mi klesá sebevědomí, a doufala jsem, ţe na mě

lidé nebudou moc zírat. Nenávidím to.

S kabelkou na rameni a s nákupní taškou z Boots v ruce jsem vystoupila z výtahu. Ocitla jsem se ve

velmi elegantním a nápaditě navrţeném prostoru. Na zdech visely černě a bíle orámované fotografie

architektonických skvostů z celého světa. Velká okna poskytovala výhled na město. A za recepcí

seděla velmi půvabná zrzka.

„Brynne Bennettová, jdu za panem Blackstonem."

Recepční si mě velmi důkladně prohlédla a zpoza stolu se ke mně naklonila. „Ach, uţ vás očekává,

slečno Bennettová. Odvedu vás do jeho kanceláře." Usmála se, kdyţ mi drţela dveře. „Doufám, ţe

máte ráda čínu."

Následovala jsem ji a zdrţela se všech komentářů. Ne proto, ţe bych nechtěla odpovědět, ale

protoţe nás všichni pozorovali. Kaţdá hlava na kterékoli pozici se otočila naším směrem a zírala.

Zatouţila jsem se propadnout podlahou a zmizet. Ale nejdřív jsem měla v plánu zabít Ethana. Co

k čertu udělal? Rozeslal e-mail všem zaměstnancům, ţe za ním přijde jeho přítelkyně, aby mu

v kanceláři poskytla orální sex? Cítila jsem, jak mi hoří tváře. Drţela jsem se roztomilé recepční,

které se leskl na ruce zásnubní prstýnek. Nejspíš jsem si ho všimla jen proto, ţe jsem se bála

zdvihnout zrak a spatřit ty zvědavé tváře. „Páni, to je slušný uvítací ceremoniál," utrousila jsem.

„Nebojte se. Jsou jen zvědaví, kdo upoutal pozornost našeho šéfa. Mimochodem, jmenuju se

Elaina."

„Brynne," opáčila jsem. Elaina se zastavila před obrovskými ebenovými dvoukřídlými dveřmi,

zaklepala a vešla.

„Tohle je Frances, asistentka pana Blackstonea. Frances, dorazila slečna Bennettová."

„Díky, Elaino." Frances se usmála a obrátila se na mě. „Slečno Bennettová, ráda vás poznávám."

Natáhla ruku a pevně stiskla tu mou. Na okamţik jsem se zastyděla, kdyţ jsem si uvědomila, jak mě

těší, ţe Ethanova osobní asistentka je pravděpodobně starší neţ má matka a navíc se vyţívá ve

starých polyesterových kostýmcích. Kdyţ se Frances usmála, má nejistota opadla. Ţena působila

velmi sebejistě, jako by jí patřil celý dům. Ukázala mi na další dveře. „Prosím, běţte dál, drahá.

Čeká vás."

Otevřela jsem dveře, které vypadaly těţké a masivní, ale ve skutečnosti by mi k jejich otevření

stačil malíček. Ocitla jsem se v Ethanově kanceláři. Okamţitě jsem za sebou zabouchla a opřela se zády.

Zavřela jsem oči a jen vdechovala Ethanovu vůni.

„ přesně tak je to v pořádku. Pokračujte v tom. Ano. Aţ se dostanete na místo, chci hlášení kaţdou

hodinu. Protokol

" Ethan s někým telefonoval. Otevřela jsem oči a hleděla na něj, stále opřená

o dveře. V tmavě šedém obleku s tenkým prouţkem mu to neuvěřitelně slušelo. Všimla jsem si, ţe má na sobě

fialovou kravatu. Tahle byla o něco tmavší, téměř černá, ale hodila se k němu. Ethan ukončil rozhovor a

pohlédl na mě. Cítila jsem, jak mě klika dveří tlačí do zad. Ethan se usmál a zdvihl obočí. Nespouštěla

jsem z něj zrak.

„Oni na mě zírali, Ethane! Všichni do jednoho na mě zírali. Co jsi provedl? Rozeslal jsi e-mail

všem svým zaměstnancům?"

„Pojď ke mně na klín," odsunul se od velkého stolu a vytvořil mi prostor. Vůbec nereagoval na mé

rozhořčení. Z těch nádherných úst vyšel jen rozkaz, abych k němu okamţitě přistoupila.

Poslechla jsem ho. V červených lodičkách jsem došla aţ k němu a sedla si mu na klín. Objal mě a

políbil, coţ mi výrazně zlepšilo náladu.

„Moţná jsem se několika lidem zmínil, ţe za mnou přijdeš," poloţil mi ruku na stehno a vklouzl pod

sukni. Roztřásla se mi kolena. „Nezlob se na mě. Trvalo to celou věčnost, takţe jsem se párkrát zeptal

Elainy, zda uţ jsi dorazila."

„Ethane, co to děláš?" zamumlala jsem mu do rtů. Cítila jsem, jak se jeho ruka sune po stehně

nahoru a zanedlouho se jeho prsty ocitly přímo u cíle. Přiměl mě roztáhnout nohy, aby si usnadnil

přístup mezi má stehna.

„Dotýkám se toho, co je moje, kotě." Prsty hladil lem červených krajkových kalhotek, které jsem

měla na sobě. Pak je odsunul stranou.

Ztuhla jsem v očekávání a můj dech se znatelně zrychlil. „Kolikrát ses byl Elainy zeptat, jestli uţ

jsem dorazila?"

„Jen několikrát. Čtyřikrát nebo pětkrát." Ethan mi začal dráţdit klitoris, prstem na něm kreslil malé

krouţky a já si připadala jako smyslů zbavená.

„To je docela hodně, Ethane " Sotva jsem ta slova dokázala vyslovit. Byla jsem spoutaná rozkoší, kterou mi způsobovaly jeho kouzelné prsty. O něco více jsem roztáhla nohy a přitiskla svůj klín k jeho

ruce. „Dveře "

„ jsou zamčené, kotě. Nemysli na nic kromě mě a toho, co ti dělám."

Ethan mě objal a prsty mi zarazil ještě hlouběji. Najednou jsem se nezmohla na nic jiného, neţ na

vnímání jeho doteků. Vyměnil prsty. Tentokrát pouţil palec, laskal mě a pronikal do mého lůna. „Jsi tak

krásně vlhká," přitiskl své rty na mé a políbil mě.

Sténala jsem, blíţila jsem se k vrcholu. Ethan měl stále prsty uvnitř a jazyk hluboko v mých ústech.

Zcela mě ovládal a velel mi. Líbilo se mi to. Drţel mě pevně, jako by se bál, ţe se pokusím utéct, coţ

jsem rozhodně neměla v plánu.

Zhluboka jsem se nadechla. Vášeň protékala mým krevním řečištěm jako mohutná vlna přinášející

slast. V Ethanově přítomnosti jsem naprosto ztrácela zábrany. Všechny zábrany.

Jakmile jsem toho byla schopna, pohlédla jsem mu do jeho neuvěřitelně modrých očí.

„Musíš mít zmáčenou celou ruku," špitla jsem a věděla, ţe je to pravda. Mezi nohama jsem cítila

vlhko.

Spokojeně se na mě usmál. Jeho prsty zůstaly na stejném místě. „Miluju tu část tvého těla, kde se

právě nachází moje ruka. Chtěl bych si tě vzít, teď a tady." Přitiskl své muţství k mému zadečku a já ani na okamţik nepochybovala o jeho úmyslech. Cítila jsem jeho tvrdý penis a zachvěla jsem se.

„Ale jsme v kanceláři "

„Já vím. Dveře jsou zamčené a nikdo nás tu nemůţe vidět. Máme naprosté soukromí." Olízl mi krk

a zašeptal. „Jsme tu jen ty a já."

Pohnula jsem se, abych mu sklouzla z klína, ale Ethan mě pevně chytl. V očích jsem mu spatřila

záblesk nevole. Zkusila jsem to znovu a tentokrát mě pustil. Sklouzla jsem na zem, na kolena

a Ethanův klín jsem měla přímo před obličejem. Velká část mého těla zůstala skryta pod stolem.

Poloţila jsem mu ruce na tvrdý penis a stiskla. Vzhlédla jsem a v jeho očích spatřila touhu a chtíč.

Věděla jsem, co chci udělat.

„Ethane, chci ho do úst."

„Ano!" Tenhle souhlas jsem potřebovala. Rozepnula jsem mu kalhoty a odhalila svou odměnu.

Boţe, jeho penis byl naprosto nádherný. Kdyţ jsem jej uchopila do ruky, Ethan zasténal. Olízla jsem

špičku jeho přirození, chutnal slaně a moc dobře. Oddálila jsem obličej a hleděla na něj. Tahle věc byla uvnitř mého těla uţ několikrát a já si ji nikdy neměla moţnost takhle podrobně prohlédnout. Ethanovo přirození

bylo velké, pevné a hladké jako samet. Přejela jsem rukou po celé jeho délce

a usmála se. Ethan se kousal do rtů a uţíval si mé počínání.

„Jsi dokonalý," zamumlala jsem a vzala nádherný růţový penis do úst. Ethan se chytil opěradel

ţidle a vrazil mi penis hluboko do krku. Kouřila jsem mu ho, hladila rukou, vtahovala jej do úst.

Jazykem jsem přejíţděla po velké ţíle, která na ztopořeném penisu vystoupila. Slyšela jsem, jak

sténá. Nepřestala jsem, ani kdyţ mi došlo, ţe se blíţí k vrcholu. Chtěla jsem dokončit, co jsem začala.

Musel číst řeč mého těla, protoţe rukama pevně uchopil mou hlavu a přiráţel ji na penis. Ani jednou

jsem se nezačala dávit. Ucítila jsem tlak v jeho varlatech a věděla jsem, ţe za chvilku bude. Rukama jsem

sevřela jeho stehna, takţe se nemohl odtáhnout.

„Ach Jo Uţ budu!" Ztvrdl jako kámen a v následující vteřině se mi do úst vylila horká tekutina. Ethan ani na okamţik nepustil mou hlavu. „Jeţíši Kriste Brynne," lapal po dechu.

Kdyţ se odtahoval od mých úst, zvedla jsem oči. Pomalu jsem polkla a spatřila, jak si kouše spodní

ret. Neustále mě pozoroval. Přitáhl si mě k sobě, zvedl z podlahy, ruce stále přitisknuté k mému

obličeji. Pomalu, hluboce a nesmírně něţně mě políbil a přitom si mě vtahoval do náruče. Měla jsem

radost, ţe jsem ho mohla potěšit. Byla jsem šťastná, protoţe byl šťastný i on.

Upravili jsme si oblečení a já mu vylezla na klín. Pohladil mě po vlasech a políbil na krk. Mé prsty

přejely po jeho stříbrné sponě na kravatě. Vypadala staroţitně.

„Ta je krásná," vydechla jsem.

„Ty jsi krásná," zašeptal mi do ucha.

„Líbí se mi tvá kancelář. Fotografie na recepci jsou úchvatné."

„Líbí se mi, kdyţ mě v kanceláři navštěvuješ."

„To vidím, Ethane. Evidentně ses na mě těšil," zachichotala jsem se. Polechtal mě. Chvilku jsem se

kroutila a nakonec jsem přesvědčila jeho ruce, aby nechaly má ţebra na pokoji.

„Co jsi mi koupila? Doufám, ţe nějakou dobrotu," natáhl se po tašce z Boots. „Mám rád gumové

medvídky. Nejradši třešňové "

Zachytila jsem tašku dřív, neţ se do ní mohl podívat. „Hej, nevíš, ţe vloupávat se do cizích tašek je

neslušné? Mohl bys tam najít něco, co by nás oba uvedlo do rozpaků."

Ethan stiskl rty a rozmrzele si povzdechl. „Myslím, ţe máš pravdu," odtušil aţ příliš snadno.

V dalším okamţiku se lišácky usmál a vytrhl mi tašku z ruky. „Ale stejně se chci podívat!" Drţel tašku

mimo můj dosah a pustil se do vytahování předmětů. Neřekl nic, ani kdyţ vyndal fialový kartáček na

zuby a pastu. Obojí poloţil na stůl a ponořil ruce znovu do tašky. Vytáhl hřeben na vlasy a hydratační

lesk na rty. Jedna věc za druhou, vše, co jsem nakoupila v Boots. Šampón, gel na holení a malou

lahvičku Tommy Hilfiger's Dreaming. Samé toaletní potřeby. Vyskládal je všechny na stůl do úhledné

řady a velmi tiše a váţně se na mě podíval. „Vidíš, nenašel jsem nic, co by nás oba uvedlo do

rozpaků."

„Ještě tohle," vyndala jsem jedinou věc, která v tašce zůstala. Mé léky. „Doktorka Roswellová mi je

předepsala, doufám, ţe mi pomohou." Pohladila jsem ho po vlasech. „Jsou to prášky na spaní. Abych tě

nebudila jako minulou noc. Já jen jestli jsem tvá přítelkyně, tak bych s tebou měla občas zůstat

aţ do rá-"

Políbil mě dřív, neţ jsem stihla větu dokončit. „Ach, kotě, jsem tak rád," šeptal mezi polibky. „Dnes

v noci? Zůstaneš dnes v noci? Prosím, řekni ano." Výraz jeho tváře mi potvrdil vše, co sděloval

slovy. Touţil, abych u něj zůstala, bez ohledu na to, co se v noci stalo. Sklopila jsem oči ke sponě na

jeho kravatě a řekla: „Jestli jsi ochotný to risknout, tak jak bych mohla odmítnout?"

„Podívej se na mě, Brynne."

Udělala jsem, co po mně chtěl, a spatřila tvrdé rysy jeho tváře a bradku. A také spoustu emocí.

Ethan přede mnou opravdu nic neskrýval. Moţná je na veřejnosti rezervovaný, ale kdyţ je se mnou v

soukromí, předkládá mi své srdce na stříbrném podnose. Takový je doopravdy. Říká mi, co ode mne

chce, bez ohledu na to, jak přímá jeho slova jsou.

„Chci, aby ses mi teď dívala do očí. Rozhodně to chci zkusit a jsem rád, ţe i ty."

Políbil mě do vlasů. „Ale trvám na tom, aby sis vybrala stopku. Bezpečné slovo, které řekneš, kdyţ

budeš chtít odejít, kdyţ budeš vyděšená, nebo kdyţ začnu dělat něco, co nebudeš chtít." Drţel mou

tvář velmi blízko své. „Kdyţ řekneš to slovo, přestanu, nebo tě vezmu domů. Jen uţ mi prosím nikdy

neodcházej tak jako minule."

„Mám si vymyslet stopku?" ujišťovala jsem se.

Přikývl. „Ano, přesně tak. Potřebuju, abys mi důvěřovala, Brynne. Potřebuju to. Ale musím věřit i já

tobě. Uţ nemůţu. Uţ se nikdy nechci cítit jako v tu noc, kdy jsi mě opustila," těţce polkl. Všimla jsem si, jak mu pulsuje hrdlo, a věděla jsem, ţe mi říká něco důleţitého. „Uţ nikdy se nechci cítit jako v tu

noc, kdy jsi odešla."

„Omlouvám se, ţe jsem ti takhle zmizela. Byla jsem z tebe celá pryč, Ethane. Musím ti to říct,

protoţe to je pravda."

Přitiskl mi rty na čelo a odpověděl: „Dobře. Ale příště mi to prosím vysvětli. Řekni své bezpečné

slovo a já přestanu. Jen mě uţ takhle neopouštěj."

„Waterloo."

Tázavě na mě pohlédl a pak se usmál. „Waterloo je tvá stopka?"

Přikývla jsem. „Ano." Rozhlédla jsem se a spatřila na stole jídlo. Čína, o které mluvila Elaina,

a nevoněla vůbec špatně.

„Budeš mě krmit? Myslela jsem, ţe z téhle schůzky vytřískám alespoň ten oběd." Šťouchla jsem ho

do hrudi. „Ţeny potřebují víc neţ jen orgasmus, víš."

Ethan zaklonil hlavu a rozesmál se. Plácl mě po zadku. „Tak slez. Pojďme nakrmit mou krásnou

Američanku. Potřebujeme tě udrţet v dobré formě. Mám s tebou na dnešní noc velké plány."

Blýskl po mně ďábelským úsměvem a já pochopila, ţe jsem naprosto ztracená.

10. kapitola

Balila jsem si tašku, kdyţ mi zazvonil telefon. Mrkla jsem, kdo volá, a podívala se na hodinky. Ethan

slíbil, ţe mě vyzvedne v sedm. Teď bylo teprve čtvrt. „Zvaţuješ, jestli je dobrý nápad nechat mě

u sebe přespat, Ethane?"

Rozesmál se. „Ani omylem. A doufám, ţe jsi sbalená, kotě."

„Tak proč uţ nejsi tady, abys mě vyzvedl?"

„No, poslal jsem pro tebe auto. Mám tu trochu trable kvůli jedné naléhavé práci. Mrzí mě to. Řidič

se jmenuje Neil a pracuje pro mě. Odveze tě ke mně domů. Chci, aby sis tam zařídila pohodlí, neţ

přijedu. Uděláš to pro mě, kotě?"

„Asi jo." Přemýšlela jsem nad tím, ţe budu sama v jeho bytě. Neměla jsem z toho strach, ale ani mě

to netěšilo. „Jsi si jistý, Ethane? Jestli jsi zaneprázdněný, můţeme společnou noc odsunout."

„Dnes v noci s tebou budu spát, Brynne. V mé posteli. Bez diskuzí."

„Ach jo," usmála jsem se do telefonu. „Můţu začít chystat večeři? Máš doma nějaké jídlo, nebo

mám říct řidiči, aby zastavil v supermarketu?"

„Není potřeba nikde zastavovat. Lednička je plná. Má hospodyně vaří jídla a mrazí je. Vyber si, na co

budeš mít chuť - omluv mě." Uslyšela jsem v telefonu mumlání, Ethan s někým hovořil. „Musím

jít, kotě. Přijdu, co nejdřív to půjde."

Rozloučila jsem se s ním, ale má slova vyzněla do prázdna. Uţ zavěsil. Chvíli jsem pozorovala

telefon, pak jsem jej odloţila a uvědomila si, ţe se cítím jako Alenka v říši divů. Zdálo se mi, ţe se

můj ţivot řítí kupředu a já s tím nejsem schopna nic udělat. Během víkendu jsem se z nezadané slečny

změnila na přítelkyni a nepřišlo mi, ţe bych další vývoj dokázala zpomalit. Ani trochu.

Můj telefon se rozblikal. Na obrazovce nebylo ţádné číslo. „Ano?" odpověděla jsem.

„Madam, jmenuju se Neil McManus. Pan Blackstone mě poslal, abych vás vyzvedl. Na chodníku

před vaším domem stojí černý rover." Jemný anglický přízvuk dodával slovům důraz.

Neil. Vzpomněla jsem si, co Ethan říkal o řidiči. „Jasně. Hned jsem dole." Přehodila jsem si tašku přes rameno a vyběhla na ulici. Vůz, který na mě čekal, vypadal přesně jako Ethanův Range Rover.

Kdyţ jsem zjistila, kdo je Neil, zastavila jsem se uprostřed pohybu. Řidič byl obrovský svalnatý

blonďák s krátkými vlasy a velmi tmavýma očima.

„Vy?" vyhrkla jsem naprosto šokovaná.

U auta stál muţ, kterého jsem dnes uţ jednou potkala. Ten chlápek s vytetovaným Jimim Hendrixem.

„Ano, madam," s dokonale neutrálním výrazem ve tváři mi otevřel dveře spolujezdce.

„Vy jste mě dneska sledoval!" Nebyla to otázka a já se ujistila, ţe to Neil pochopil. Upustila jsem

tašku na zem, zaloţila si ruce přes prsa a zaujala pistolnický postoj. „Řekněte mi jediný dobrý důvod,

proč bych s vámi měla nastoupit do auta, Neile."

Neil se pousmál a střelil pohledem na mou tašku. „Protoţe pracuju pro pana Blackstonea?" Můj

pohled ztvrdl.

Zkusil to znovu: „Protoţe mě vyhodí, pokud vás nedovezu k němu domů." Upřel na mě upřímné

tmavé oči. „Mám svou práci rád, madam."

V hlavě mi začaly vířit divoké myšlenky. Co to k čertu dělám? A co to dělá Ethan? Kolik lidí na mě

poslal? Otázky se objevovaly jedna za druhou. Jo, budeme si muset promluvit. Na druhou stranu

nebylo správné vybíjet si frustraci na Neilovi, který jen dělal svou práci.

„Dobrá, Neile." Zvedla jsem tašku a umístila ji na zadní sedadlo. „Pojedu s vámi pod jednou

podmínkou. Přestanete mi říkat madam, jasné? Jmenuju se Brynne. A jestli se to panu Blackstoneovi

nebude líbit, vyřiďte mu, ţe mi můţe políbit můj neformální yankeeský zadek. Měl by vědět, ţe

Američanky oslovení madam nesnáší . "

Neil naklonil hlavu na stranu a zašklebil se na mě. Pak zavřel dveře auta.

Usedl za volant a já se uvelebila na zadním sedadle. Poněkud mě iritovalo ticho, které nastalo, takţe

jsem se rozhodla otevřít zajímavé téma. „Takţe Ethan vás najal, abyste mě sledoval po městě?"

„Abych vás chránil, madam ehm Brynne. Ne sledoval," opravil mou formulaci Neil.

„Chránil před čím?" zeptala jsem se. „Sledoval jste mě, i kdyţ jsem byla dnes ráno běhat?"

Neil se na mě podíval ve zpětném zrcátku. „Město můţe být velmi nebezpečné." Znovu se vrátil

pohledem na silnici. Začalo pršet a stěrače se po skle rytmicky pohybovaly tam a zpět. „Prostě je hodně

starostlivý," dodal Neil tiše.

„Jo, já vím." Ethan je rozhodně starostlivý, tak trochu manipulátor a víc neţ jen trochu arogantní na

můj vkus. Se mnou to nebude mít snadné. „Jak dlouho uţ pro něj pracujete, Neile? Ethan mi vůbec nic

neřekl, tak doufám, ţe se od vás něco dozvím," usmála jsem se na něj.

„Šest let. Poznali jsme se v SJ."

„SJ znamená speciální jednotky, ţe ano? Takţe vy dva jste něco jako Jamesové Bondové pracující

pro britskou vládu?"

Neil se rozesmál a zavrtěl hlavou. „Uţ chápu, proč si vás pan Blackstone tak hlídá, Brynne. Máte

opravdu bujnou představivost."

„Jo, to mi Ethan říká taky," opáčila jsem suše.

Byla jsem na Ethana naštvaná za jeho chování, které bylo daleko za hranicí mého chápání, ale

nepřišlo mi spravedlivé zlobit se na Neila. Zdálo se, ţe je to slušný chlap s dobrým vkusem na hudbu.

Líbil se mi. Neil prostě dělal svou práci. Bez ohledu na to, zda se mi to líbilo.

Neil zaparkoval auto v garáţích a společně jsme došli k výtahům. Neţ jsem se nadála, ocitla jsem se

znovu uvnitř Ethanova nádherného bytu. Tentokrát sama, bez Ethana.

Neil mi nadiktoval své číslo na mobil a ujistil mě, ţe bude poblíţ, kdybych něco potřebovala. „Jak

blízko je poblíţ? Mám tu soukromí? Nemůţete sledovat, co tu dělám, ţe ne?" Hleděla jsem mu do

očí, abych poznala, jestli mi nelţe. „Ani se nepokoušejte si vymýšlet, Neile. Jinak z tohoto bytu

zmizím rychleji, neţ Ethan řekne švec. Odejdu a uţ se nevrátím."

Neil se zachvěl. „Tady máte naprosté soukromí. V bytě nejsou kamery. Ale na chodbě ano. Takţe kdyţ

budete odcházet, uvidím to. Bydlím kousek odtud. Nedaleko. Pan Blackstone skutečně trvá na tom,

abyste se tu cítila jako doma. Zvedl telefon k uchu a kývl na mě. „Zavolejte, kdyţ budete něco

potřebovat, Brynne."

Cvakla západka dveří a můj ochránce byl pryč.

Divné. Jsem sama v Ethanově bytě, s taškou plnou věcí na spaní a s hlavou plnou myšlenek.

Ethanova lednice byla nacpaná potravinami, ze kterých bych dokázala uvařit k večeři téměř cokoli.

Našla jsem i kávovar a dostala chuť na dobré kafe. Moc pěkný kávovar. Postavila jsem konvičku na

plotýnku a prozkoumala mrazák. Ethanova hospodyně všechna jídla vyrovnala do úhledných

hromádek a označila je datem spotřeby. Prošla jsem i tahle jídla, i kdyţ jsem po vydatném obědě v

Ethanově kanceláři vůbec neměla hlad.

Jakmile jsem vešla do loţnice, probleskly mi hlavou vzpomínky na mou poslední návštěvu. Stála

jsem v pokoji, zavřela oči a vdechla jeho vůni. Celá místnost jím voněla, i kdyţ tu nebyl. Vstoupila

jsem do koupelny. Zaujal mě sprchový kout z travertinového mramoru, ale ještě víc se mi líbila

obrovská vana. Naprostá fantazie pro holku, která vanu ve svém bytě nemá. V té chvíli jsem věděla,

co udělám jako první.

O hodinu později byla má kůţe růţová z horké vody a vláčná od bublinek. Oblékla jsem si tričko s

Jimim Hendrixem a Ethanovy hedvábné boxerky, které mi velmi slušely. V koupelně na poličce

jsem si rozloţila vše, co jsem nakoupila v Boots, oholila jsem si nohy a natřela se tělovým mlékem.

Pak jsem zaměřila svou pozornost na kávovar. Uvařila jsem si kafe a s ním vyrazila prozkoumávat

další místnosti Ethanova bytu. V domácí tělocvičně měl jeden z nejmodernějších běţeckých pásů, byl

umístěný přímo u velkého okna. Kdyţ jsem se zadívala ven, zalapala jsem po dechu. Milovala jsem

světla města, ale odtud musí být nádherný výhled i za dne.

O dalších dveřích jsem se domnívala, ţe vedou do kanceláře. Stiskla jsem kliku. Pokoj za dveřmi

byl skutečně Ethanova kancelář. Uprostřed stál masivní dubový stůl a na protější stěně viselo několik

monitorů a dalších vyspělých technologických zařízení. Ale mou pozornost nejvíce upoutala stěna za

stolem. Objevila jsem u ní akvárium se slanou vodou, ozářené barevnými diodami, s bublinkami ve

vlnící se vodě. Došla jsem blíţ a zahlédla duhovou rybku, jak proplouvá mezi korály. Kdyţ mě rybka

spatřila, zamířila ke mně a několikrát máchla ploutví, jako by mě chtěla pozdravit.

„Ahoj, krasavče. Zajímalo by mě, jak ti říkají?" povídala jsem si s rybím společníkem a usrkávala

kávu.

V kuchyni jsem snědla třešňový jogurt a uvařila si druhé kafe. Jedna stěna v obývacím pokoji byla

zastavěna policemi s knihami. Prohlíţela jsem si Ethanovu sbírku. Byla přinejmenším eklektická. Našla

jsem klasiku, detektivky, současnou beletrii a tuny historických románů. Dále jsem objevila svazky o

vojenské historii a o fotografování. Byly tam i knihy o statistice a hazardních hrách. Ethan vlastnil

dokonce i několik populárních titulů a svazky poezie, coţ mi udělalo radost. Líbilo se mi, ţe Ethan sbírá

knihy.

Popadla jsem sbírku dopisů, které napsal Keats slečně Fanny Brawneové, a vzala jsem si ji do

obýváku. Uvelebila jsem se na pohovce, popíjela kávu a četla milostné dopisy básníka jeho dívce a

po očku shlíţela z okna na noční Londýn, který jsem zde měla jako na dlani.

Strávila jsem tak velmi příjemnou hodinku. Pak jsem knihu odloţila stranou. Zadívala jsem se

z okna. Právě tady mě Ethan minule svlékl, hned před velkým oknem. Udělal pár kroků zpět a řekl, ţe

se nic nevyrovná pohledu na mě, kdyţ stojím nahá uprostřed jeho bytu. Ach, Ethane. Rozhodla jsem

se mu napsat. Brynne Bennettová: Sem naštvaná qůli té věci s Neilem. Si blázen?!

Netrvalo dlouho a odpověděl: Ethan Blackstone: Sem blázen do tebe. A o dalším si musíme

promluvit. Moc mi chybíš.

Velmi slabě řečeno.

Brynne Bennettová: Mám na sobě tvoje prádlo. Vážně bys tomu měl věřit, kámo!

Další jeho zpráva mě rozesmála: Ethan Blackstone: Sem si tě představil ve svých boxerkách

a postavil se mi. Prosím, nech je na polštáři, už je nikdy nebudu prát.

Brynne Bennettová: Sem pořád naštvaná a musím ti říct, že máš úžasný kávovar.

Ethan Blackstone: Si myslím, že mám i úžasnou přítelkyni. Už si něco jedla?

Brynne Bennettová: Už sem jedla. Máš jako domácího mazlíčka perutýna :-)

Ethan Blackstone: Jmenuje se Simba. Já ho hýčkám a on mě toleruje. Vy 2 máte hodně

společného.

Jeho odpověď mě přinutila k úsměvu. Ethan měl očividně zvířata v lásce.

Odpověděla jsem: Za ten koment si zasluhuješ doživotní absenci orálního sexu.

Ethan Blackstone: Tak moc ti právě teď toužím naplácat a políbit tě a pomilovat. Sem do tebe

blázen, kotě.

Brynne Bennettová: Začíná se mi chtít spát. Vemu si prášek a vlezu si do tvé postele. Nezlob

mě.

Ethan Blackstone: To by mě ani nenapadlo. Di spát, má krásko. Za chvíli sem u tebe.

Vstala jsem z Ethanovy pohovky a zamířila do kuchyně umýt nádobí. Vyčistila jsem kávovar

a připravila ho na ráno. Aţ vstanu, prostě ho jen zapnu. Vzala jsem si svůj nový fialový kartáček na

zuby a spolkla prášek. Extra jemné povlečení v Ethanově posteli bylo nasáté jeho vůní. Dodávalo mi

v mé samotě klid a pokoj. Vdechla jsem Ethanovu vůni a usnula.

Ucítila jsem, jak mě objaly pevné paţe. Jak mě obklopila vůně, kterou jsem tak milovala. Jak mě

políbily rty. Otevřela jsem oči do tmy a spatřila stín. Věděla jsem, kdo je tu se mnou. Probudila jsem se

klidně a beze strachu. Naprosto nová a velmi příjemná zkušenost.

„Uţ jsi tady " zamumlala jsem do jeho rtů.

„A ty jsi tu taky," zašeptal. „Miluju, kdyţ leţíš v mé posteli."

Ethanovy ruce během mého spánku nezahálely. Od pasu dolů jsem byla nahá. Hedvábné boxerky

skončily kdesi na podlaze. Ani Ethan na sobě nic neměl. Cítila jsem jeho pevné svaly a hladké tělo. Tiskl

se ke mně. Vytáhl mi košili nad prsa a laskal mě na bradavkách svými rty. Cítila jsem, jak mě

lechtají a zároveň škrábou jeho vousy. Ethan mi sál ňadra, dokud jsem nezačala sténat a svíjet se pod ním

jako zvíře lapené do pasti.

Zabořila jsem mu ruce do vlasů a cítila, jak přejel po mých prsou a vzal je do rukou. Pak přestal,

přetáhl mi tričko přes hlavu a touţebně na mě hleděl. Z pootevřených dveří do koupelny vycházel

tenký prouţek světla, takţe jsem Ethana viděla. Byla jsem ráda. Potřebovala jsem ho vidět, abych se

ujistila, ţe jsem v bezpečí.

„Tvá postel voní tebou," zamumlala jsem.

„Ty jsi to jediné, po čem chci vonět. A právě teď tě touţím ochutnat." Roztáhl mi nohy a sehnul se

k mému klínu.

„Ach, boţe, Ethane!" Zasouval mi jazyk do štěrbinky, laskal a hladil horkou kůţi. Během vteřiny se

mi přestalo chtít spát a zatouţila jsem po vášnivém sexu. Nedokázala jsem zůstat v klidu. Ethan mě

objímal a líbal na vnitřní straně stehen. Orgasmus přišel tak rychle a náhle, ţe i mě samotnou

překvapilo, kdyţ jsem uslyšela svůj vlastní výkřik. Přirazila jsem klínem k jeho jazyku a ucítila, jak se

mi uvnitř svaly stáhly a pulsovaly návalem vášně.

Ethan v mém klíně zavrčel. Odtáhl se a upřeně hleděl na místo, do kterého touţil zabořit penis.

Nezeptal se. Prostě si mě vzal.

Zvedl mi nohy na ramena a pronikl do mě. S kaţdým přírazem zasténal. Tiskl mě pevně k posteli.

Pořád jsem se ještě zcela nevzpamatovala z orgasmu, takţe jsem dokázala jen leţet. Veškerou

iniciativu převzal Ethan. Sex byl vášnivý a náročný a já si v průběhu uvědomila, jak je mi s Ethanem

dobře, jak mě těší, ţe mě chce ve své posteli, a jak je pohledný. S kaţdou vteřinou jsem mu byla blíţ.

Začínala jsem na něm být závislá. Zapletl mě do svého světa.

Ethan mě znovu přivedl k vrcholu téměř bolestivými přírazy. Ale slast, která se mě v tom okamţiku

zmocnila, mi vše vynahradila. Ethan vyvrcholil současně se mnou. Cítila jsem, jak mi po tvářích

stékají slzy. Přijala jsem, co mi dal. Přidušeně vyslovil mé jméno a nespouštěl ze mě zrak. Věděla jsem,

ţe si všiml mých slz.

Po chvilce mi sundal nohy z ramen a podepřel se na paţích. Hladil mě po tvářích a upíral ke mně

modré oči. Stále jsem se vznášela na vlnách orgasmu způsobeném jeho talentovaným tělem. „Jsi

moje," zašeptal.

„Já vím," zašeptala jsem. Ethan mě něţně políbil. Naše těla byla stále propojena. Něţně se mě

dotýkal rty, jemně mě kousal zuby. Dlouho mě jen objímal a líbal, neţ nakonec vyklouzl z mého těla.

Byl to naprosto ţivočišný sex, ale přesto mi to připadalo krásné. Vím, ţe mnozí by to, co se právě

mezi námi dvěma událo, povaţovali za téměř pornografické, ale já jsem sex s ním vnímala jako

nádherný akt spojení dvou lidí. Intimita mezi námi mě neuvěřitelně přitahovala. Byla tak intenzivní, jako

droga. Silnější neţ cokoli, co jsem dosud zaţila. V té chvíli jsem si myslela, ţe bych Ethanovi

dokázala odpustit cokoli, čím by mi ublíţil.

To byl můj velký omyl.

11. kapitola

Ethan mi ráno přinesl kávu do postele. Posadila jsem se, opřela se zády o čelo postele a přitáhla si deku,

abych si zakryla ňadra. Ethan povytáhl obočí, usedl vedle mě a opatrně mi podal hrnek.

„Myslím, ţe jsem to udělal dobře, ale ochutnej a řekni mi."

Lokla jsem si a ušklíbla se.

„Dal jsem tam půl hrnku smetany a tři plné lţičky cukru," řekl a pokrčil rameny. „Sama sis tak

kávovar večer nastavila. Já ho jen zapnul."

Ještě chvíli jsem to vydrţela, ale pak jsem vybuchla smíchy a znovu si lokla té absolutně dokonalé,

lahodné kávy.

„Copak? Jen se ujišťuju, ţe tu správnou přípravu zvládneš. Mám své standardy," mrkla jsem na něj.

„Myslím, ţe kdyţ vám zkrachuje firma, můţete začít vařit kafe, pane Blackstone."

„Ty potvoro, takhle mě zlobit," naklonil se ke mně a políbil mě. Dával pozor, aby nevylil kávu. „Je fajn, ţe jsi kávovar večer nastavila. Divím se, ţe jsem na to nepomyslel." Zůstal u mě blízko.

Pozoroval mě, a i kdyţ měl vlasy ještě rozcuchané ze spánku a z nočního milování, vypadal jako bůh.

„Chtěl bych tě tu mít kaţdou noc, abys nastavila kávovar a pak si vlezla do mé postele." Přitiskl mi ústa na krk a políbil mě. „Potom bych ti mohl nosit takovou kávu, jakou si přeješ, kaţdičké ráno.

Kaţdičké ráno bych tě našel v naší posteli, nahou a roztomilou, s mou vůní na těle po nádherně

promilované noci."

Z jeho slov a představ se mi podlomila kolena, ale pořád tu bylo něco, co jsem s ním potřebovala

probrat. Problém, který se mezi námi objevil. Vlastně jsme spolu nemluvili o tom, co je potřeba, aby

náš vztah fungoval. Kdyţ se ke mně přiblíţil, oblečení mi samo padalo k zemi a mé tělo na něj

reagovalo jako na magnet, takţe na rozhovor většinou nedošlo.

„Ethane," promluvila jsem něţně a zastavila ho. „Musíme si promluvit o tom, co se děje. O tom

bodyguardu Neilovi. Proč jsi ho najal a nic mi neřekl?"

„Chystal jsem se ti to povědět včera v noci po příjezdu, ale vše se nějak zkomplikovalo." Odtáhl se ode mě a sklopil zrak. „Teď je město plné cizinců, kotě. Jsi nádherná ţena a nemyslím, ţe je pro tebe

bezpečné jezdit metrem a chodit všude sama. Vzpomeň si na toho otrapu v klubu."

„Ţila jsem tak i předtím, neţ jsem tě poznala, a všechno bylo v pohodě."

„Já vím. Ale to jsi nebyla má přítelkyně." Věnoval mi typický Ethanův pohled, takový, při kterém

jsem se napjala a očekávala příliv ledového arktického vzduchu. „Jsem šéfem bezpečnostní firmy,

Brynne. Tím se ţivím. Jak bych tě mohl nechat pobíhat po Londýně, kdyţ vím, jak je to město

nebezpečné?" Poloţil mi ruku na tvář a začal mě hladit. „Prosím? Kvůli mně?" Opřel si své čelo

o mé. „Nepřeţil bych, kdyby se ti něco stalo."

Pročísla jsem mu rukou vlasy. „Ach, Ethane. Někdy ode mě chceš strašně moc. Mám pocit, ţe si mě

příliš vtahuješ do ţivota. Ještě o mně tolik věcí nevíš." Začal mluvit, ale já mu přitiskla prsty na ústa, abych ho umlčela. „Věcí, které ti ještě nejsem připravená říct. Slíbil jsi mi, ţe zpomalíme."

Ethan políbil mé prsty a pak je odsunul od úst. „Já vím, kotě, já vím. Rozhodně nechci ohrozit náš

vztah." Políbil mě na krk a kousl do ušního lalůčku. „Můţeme zkusit vymyslet kompromis?"

Zatahala jsem ho za vlasy. Přestal se sváděním a podíval se na mě.

„Nejdřív se mnou chceš mluvit a teď mě rozptyluješ tím, ţe mě vzrušuješ? Víš, ţe v tom jsi velmi

dobrý, Ethane. Ale teď mi řekni, co chceš, abych udělala, a já ti odpovím, jestli to dokáţu."

„Co kdybys měla osobního řidiče?" Ethan mi přejel prstem nad ňadry v místech, kde mi sklouzávala

přikrývka. „Uţ ţádné cestování metrem a nočními taxíky. Budeš mít k dispozici auto, které tě kdykoli

odveze, kam si budeš přát." Ztichl a hleděl na mě váţnýma očima. Konečně jsem pochopila, jak

obrovská je jeho touha mě ochránit. „A já budu mít klid v duši."

Upila jsem trochu kávy a odpověděla mu otázkou.

„Proč tak touţíš, abych byla v bezpečí?"

„Protoţe jsi jedinečná, Brynne."

„Co to znamená, Ethane?" zašeptala jsem, i kdyţ jsem se trochu bála, co mi odpoví. Mé vlastní

pocity, které se k němu vztahovaly, mě naprosto děsily. Během několika dní jsem se na něm stala

doslova závislá.

„Pro mě jsi tak jedinečná, jak jen to je moţné, kotě," usmál se a mně se sevřel ţaludek. Neřekl, ţe mě

miluje. Ale já mu to také neřekla. Ale věděla jsem, ţe mu na mně záleţí.

Znovu sklopil oči a vzal do rukou mou dlaň. Na zápěstí jsem měla jizvu, za kterou jsem se styděla

a při všech příleţitostech se ji snaţila skrýt. Coţ vzhledem k tomu, ţe je den a já jsem nahá, není

moţné. Ethan mi po té křivé lince přejel prstem, hladil ji, jako by ji hýčkal. Nezeptal se, jak jsem k ní

přišla, a já mu vysvětlení nenabídla. Bolest, která se k té vzpomínce vázala, byla příliš paralyzující.

Nedokázala jsem o tom mluvit.

Uvědomila jsem si, ţe mám toho muţe ráda, ale tohle s ním ještě nemůţu sdílet. Příliš jsem se

styděla a cítila obrovskou hrůzu, neţ abych tohle téma otevřela. Právě teď jsem jen touţila, aby mě

někdo chtěl. A Ethan mě chtěl, coţ mi stačilo k tomu, abych s jeho návrhem souhlasila. Po malých

krůčcích. Kdyţ on je schopný přijmout fakt, ţe s ním odmítám mluvit o své minulosti, pak já přijmu

jeho podmínku s řidičem. Půjdeme na to pomalu.

„Dobře." Naklonila jsem se dopředu a políbila ho na krční jamku. V ústech mě lechtaly chloupky na

jeho hrudi. Cítila jsem jeho vůni, tak dokonale známou a přitaţlivou, ţe jsem ji zařadila mezi ţivotní

nezbytnosti, jakými jsou jídlo, pití a dýchání. „Přijmu tvého řidiče, ale pod podmínkou, ţe mi o všem

podobném, do čeho se kdy pustíš, povíš. Potřebuju upřímnost. Líbí se mi, ţe se o mě tak staráš. Řekl

jsi mi, co chceš, a já přijímám "

„Děkuju," začal mě znovu líbat. Odloţila jsem kávu stranou. Vzápětí z mého těla sklouzla přikrývka. Ethan si vyhrnul tričko a stáhl kalhoty. Vzepřel se nade mnou. Naskytl se mi opravdu dobrý výhled na jeho tělo.

Byl naprosto nahý, ozářený světlem.

Ach, bože!

Hruď měl pevnou, jako by ji někdo vytesal do kamene, bradavky pevné a dole jsem spatřila

nádherný penis, který mě naprosto uchvátil. Měl vyrýsované tělo, nic zvláštního, jen byl neuvěřitelně

pohledný a muţný.

Zarazil se a naklonil hlavu na stranu. „Co?"

Odtlačila jsem ho od sebe. Klekl si na kolena. „Chci se na tebe dívat," řekla jsem prostě a hladila

jeho tělo rukama, přejíţděla po bradavkách a bocích, které byly tak svůdně klenuté, ţe mi to vůči

zbytku muţské populace přišlo skutečně nespravedlivé. Věnovala jsem pozornost jeho pevným

stehnům s tmavým ochlupením. Zůstal v klidu a nechal mě, ať se ho dotýkám. „Jsi nádherný, Ethane."

Zasténal a jeho tělo se otřáslo. Naše pohledy se setkaly, v očích nás obou se zračily emoce a

porozumění. Tohle nás spojovalo.

Podívala jsem se dolů na jeho ztopořený a pulsující penis. Kapička na špičce mi potvrdila, jak moc

po mně touţí. Chtěla jsem ho tak, aţ to skoro bolelo. Zamýšlela jsem mu poskytnout slast, jako on

večer mně. Roztříštit vnímání světa na milion malých částeček. Sklonila jsem hlavu a vzala jeho

nádherný penis do úst. Mé přání se mi splnilo během několika minut.

Další orgasmus následoval ve sprše, tedy můj, kdyţ mě opřel do rohu, klesl na kolena a oplatil mi

laskavost. S tímhle muţem snad sex nikdy neskončí. Vezla jsem se s ním ve vlaku vášně a měla lístek

na dobu neurčitou. Tolik sexu jsem ještě nikdy

Nepřemýšlej nad tím, napomenula jsem se. Nenič tuhle chvíli.

Ethan měl na zádech tetování. Přímo přes ramena měl středně velká křídla. Vypadala trochu goticky

a řeckořímsky. Líbil se mi citát, který byl pod nimi napsán: Hra byla jen pouhý sen. (pozn. překl.: William Shakespeare: Sen noci svatojánské) Všimla jsem si ho, kdyţ se Ethan ve sprše otočil pro

mýdlo.

„To je Shakespeare, ţe ano?" Pohladila jsem mu tetování a v té chvíli jsem spatřila jizvy. Mnoho

tenkých linek s nerovnými okraji. Nedokázala jsem je ani spočítat. Zalapala jsem po dechu. Bylo mi

smutno z toho, kolik bolesti si Ethan musel vytrpět. Chtěla jsem se ho zeptat, ale pak jsem si to

rozmyslela. Já jsem mu přece také nenabídla, ţe mu budu vyprávět o svých jizvách.

Otočil se zpět a políbil mě na rty, neţ jsem stihla cokoli pronést. Ethan o svých jizvách nechtěl

mluvit o nic víc neţ já o svých.

Spala jsem u Ethana kaţdou noc uţ více neţ týden. Nakonec jsem si uvědomila, ţe si musím dojít do

svého bytu nejen pro čisté oblečení. Potřebovala jsem si tam dobít baterky. Ethan souhlasil, ţe bude

spát u mě. Řekla jsem mu, ţe občasné nocování někde jinde je dobré pro duši. Škádlil mě, ţe my dva

nepotřebujeme víc neţ jídlo a postel. Varovala jsem ho, ţe jestli se ukáţe Gaby, bude si muset něco

obléknout, protoţe ani v nejmenším nehodlám dovolit, aby má spolubydlící okukovala překrásné tělo

mého přítele. Rozesmál se a řekl mi, ţe se mu ten osten ţárlivosti, který slyšel v mém hlase, více neţ

zamlouvá. Domluvili jsme se, ţe se zastaví, aţ dostane hlad, a ţe bude oblečený. Pořád se smál, i

kdyţ jsme oba zavěsili.

Kdyţ mě Neil zavezl domů, převlékla jsem se do tepláků a měkkého trička. Neil mě nabral u vinárny

a při cestě jsme na chvilku zastavili v supermarketu pro suroviny na mexickou večeři, kterou jsem

měla v plánu dnes večer připravit. Ethan věděl, ţe mám ráda mexickou kuchyni, a já ho chtěla přimět, aby si ji také zamiloval. A jaké bude dnešní menu? Kuřecí tacos s kukuřičnou salsou a s avokádem. A pokud to

Ethanovi nebude chutnat, tak mu připravím burrito. Ţádný chlap nedokáţe odolat burritu

s masem, fazolemi, sýrem a guacamole, alespoň doufám. Na druhou stranu, Britové mívají divné

chutě.

Jakmile jsem dala kuře na pánev a umyla si ruce, rozhodla jsem se zavolat tátovi. V Americe bude

ráno, takţe ho nejspíš zastihnu v práci. Pokud toho nebude mít hodně, mohli bychom si popovídat.

Nastavila jsem telefon na hlasitý odposlech a vytočila číslo do otcovy kanceláře.

„Tom Bennet."

„Ahoj, tati."

„Princezno! Uţ se mi po tvém sladkém hlásku stýskalo. To je ale překvapení." Usmála jsem se nad

otcovým pojmenováním. Princezno mi říkal od narození. Od té doby uběhlo čtyřiadvacet let a on mi dál říkal dětskou přezdívkou.

„Řekla jsem si, ţe bych ti mohla pro změnu zavolat já. Chybíš mi."

„Je v Londýně všechno v pořádku? Uţ jste připraveni na olympiádu? Jaká byla Bennyho výstava?

Líbily se ti tvé fotografie převedené na velké plátno?"

Rozesmála jsem se. „Tati, to byly čtyři otázky najednou. Dej mi šanci odpovědět."

„Promiň, princezno, jsem tak rád, ţe tě slyším. Jsi tak daleko a ţiješ si svůj vlastní ţivot. Líbí se mi

fotografie, které posíláš. Pověz mi o té Bennyho výstavě."

„No, byl to úspěch, tati. Ben si vedl dobře a obrazy se prodaly. I já mám víc práce, takţe se teď

snaţím zpomalit a uvidíme, kam to povede." Těšilo mě, ţe si můţu s tátou takhle povídat a ţe mě

podporuje v modelingu. Na rozdíl od mé matky, která se styděla, ţe její dcera pózuje bez oblečení,

táta zastával názor, ţe je pro mě modeling přínosný.

„Budeš slavná po celém světě," zadoufal táta. „Jsem na tebe pyšný, princezno. Myslím, ţe modeling

ti prospívá. Doufám, ţe se máš dobře." Zněl znepokojeně, skoro smutně. „Co právě teď děláš?"

„Připravuju tacos. Někoho jsem si pozvala na večeři. Je všechno v pořádku, tati?"

Chvíli zaváhal, neţ mi odpověděl. Očividně měl něco na srdci. „Brynninko, slyšela jsi o té havárii

letadla, při které zahynul kongresman Woodson?"

„Jo. Woodson byl kandidát na viceprezidenta, ţe ano? Šlo to ve zprávách i tady. Proč, tati?"

„Mluvili v televizi i o tom, kdo ho má nahradit?"

Jméno, které mi řekl, jsem skutečně nečekala. Má minulost se znovu vynořila na povrch a zaťala

drápy.

„Ach, ne! Neříkej, ţe nominovali senátora Oakleyho. Děláš si legraci? Tvrdíš mi, ţe ten ten chlap bude moţná příštím viceprezidentem Spojených států? Jak je to moţné? Tati !"

„Já vím, zlato. Během posledních let se v potravním řetězci dostal poměrně vysoko. Nejdřív státní

senátor, pak federální "

„Tak jo, doufám, ţe on i jeho stoupenci shoří v pekle."

„Brynninko, tohle je váţné. Všichni se začnou hrabat v Oakleyho minulosti a budou hledat špínu - na

něj i na jeho rodinu. Chci, abys byla opatrná. Kdyţ se k tobě někdo přiblíţí, nebo ti pošle něco

podezřelého, musíš mi hned dát vědět, jasné? Tihle lidé mají své zdroje. Dokáţou kopat dostatečně

hluboko. Jsou jako ţraloci. Kdyţ ucítí kapku krve, uţ je od útoku nic neodradí."

„Myslím, ţe senátor Oakley má dost velký škraloup v podobě svého syna."

„Já vím, holčičko. A Oakleyho lidé se velmi snaţí, aby to tajemství udrţeli pod pokličkou. Není to

nic hezkého. Štve mě, ţe jsi tak daleko od domova. Na druhou stranu si myslím, ţe v tomhle případě

je lepší, ţe ţiješ v Londýně. Nechci, aby ti někdo ublíţil. A čím dál jsi, tím lépe. Ţádné ohavné

příběhy ve zprávách ani nic jiného."

To video. Tušila jsem, nad čím můj otec přemýšlí. Kdesi v kyberprostoru se stále potulovalo to

video.

„Vedeš si moc dobře, princezno. Slyším ti to na hlase a jsem šťastný. Takţe, koho jsi to pozvala na

večeři? Není to muţ, ţe ne?"

Usmála jsem se a zamíchala kukuřičnou salsu. „No, tati, někoho jsem potkala. Je v mnoha ohledech

zvláštní. Na Bennyho výstavě si koupil můj obraz. Tak jsme se poznali."

„Opravdu?"

„Jo." Najednou mi přišlo divné vyprávět tátovi o Ethanovi. Moţná to bylo tím, ţe jsem s ním nikdy

o svých partnerech nemluvila. Nebyl totiţ důvod. Dlouho, předlouho jsem o ţádného partnera nestála.

„Řekni mi o něm víc. Čím se ţiví? Jak je starý? Dej mi na něj číslo. Musím mu zavolat a vysvětlit,

podle jakých pravidel se má k mé holčičce chovat."

Nervózně jsem se zasmála. „Myslím, ţe na to uţ je trochu pozdě, tati. Jak uţ jsem řekla, Ethan je

v mnoha ohledech zvláštní. Uţ jsme spolu strávili spoustu času. Naslouchá mi a cítím se s ním velmi

šťastná. Rozumí mi."

Táta zůstal chvíli zticha. Nejspíš jsem ho šokovala, kdyţ jsem začala se zájmem mluvit o nějakém

muţi. Proč mě to jen překvapilo? Vţdyť Ethan je po dlouhé době první.

„Jak se ten Ethan jmenuje příjmením a čím se ţiví?"

„Blackstone. Je mu dvaatřicet let a vlastní soukromou bezpečnostní agenturu. Je tak paranoidní, ţe

mi zajistil vlastního řidiče, abych nemusela jezdit metrem. A je dost nervózní ze všech těch lidí, kteří

sem přijedou na olympiádu. Takţe se o mé bezpečí nemusíš vůbec bát. Ethan je profesionál."

„Páni, to zní váţně. Uţ jste spolu spa máte poměr?"

Znovu jsem se rozesmála. Tentokrát jsem v otcově hlase zaslechla podivný tón. „Jo, tati, chodíme

spolu. Uţ jsem ti řekla, ţe je v mnoha ohledech zvláštní." Na druhé straně telefonu se rozhostilo ticho.

Začala jsem ohřívat tortilly. „Vlastně vyhrál ve Státech před šesti lety pokerový turnaj, moţná jsi

o něm někdy slyšel."

„Hmm " zamumlal otec. „Moţná, zamyslím se." Zaslechla jsem v povzdálí nějaký zvuk.

„Měla bych jít, tati. Určitě máš moc práce a já ti jen volala, abych ti řekla novinky ze svého ţivota.

Mám se dobře a všechno funguje."

„Dobře, princezno. Jsem rád, ţe jsi se ozvala. Jsem šťastný, kdyţ je má holčička šťastná. Dávej na sebe

pozor a vyřiď tomu Ethanovi, ţe jestli ti zkřiví vlásek na hlavě, tak je z něj mrtvý muţ.

Nezapomeň na to. A dej mu mé telefonní číslo. Řekni mu, ţe si s ním tvůj otec chce promluvit jako

chlap s chlapem. Třeba o pokeru."

Rozesmála jsem se. „Dobře, tati. Udělám to. Mám tě ráda."

Ethan vešel dovnitř přesně ve chvíli, kdy jsem poloţila telefon. V ruce nesl balení šesti piv Dos

Equis a ve tváři mu hrál lišácký úsměv. Poslala jsem mu po Neilovi klíče, takţe mohl rovnou vyjít

nahoru po schodech. Odloţil klíč a pivo na poličku a vzápětí se zeptal: „Slyšel jsem, jak jsi někomu

říkala, ţe ho máš ráda."

Ušklíbla jsem se a pomalu přikývla. „A byl to muţ."

Ethan za mnou došel aţ ke stolu, poloţil mi ruce na ramena a začal je třít. Přitiskla jsem se k jeho

pevnému tělu a uţívala si masáţ. „To má, chlapec, štěstí. Zajímalo by mě, čím si tě tak získal."

Shlíţel na jídlo v miskách a pak popadl kousek kuřete. „Mmmm," mlaskl, kdyţ ho ochutnal. Políbil mě

na krk.

„Četl mi před usnutím pohádky. Česal mi mokré vlasy, aniţ by mě za ně tahal. Naučil mě jezdit na

kole a plavat. Vţdycky mi dával pusu na ránu, kdyţ jsem se odřela. A co je nejdůleţitější, často

otevíral peněţenku. Ale to aţ později."

Ethan zabručel. „To pro tebe mohu udělat také. A dokonce ještě víc." Ukradl další kus kuřete.

„Zejména to ještě víc."

„Zloději!" plácla jsem ho po ruce.

„Jsi dobrá kuchařka," zamumlal mi do ucha. „Myslím, ţe si tě nechám."

„Takţe ti mexická kuchyně chutná? Vidím, ţe jsi podpořil téma a přinesl Dos Equis. Chytrý tah,

Blackstone. Máte potenciál." Začala jsem nosit misky na stůl.

„Dos Equis jsou z Mexika?" zabručel Ethan a pokrčil rameny. „Vybral jsem je, protoţe mám rád

jejich reklamy

Nejzajímavější muţ na světě." Zazubil se a pomohl mi přemístit ostatní jídlo.

„Jsi lhář a zloděj," zavrtěla jsem smutně hlavou. „Právě jste vyčerpal svůj potenciál, Blackstone." „Vaše mínění opravím později, Bennettová, tím jsem si jist." Znovu se na mě ušklíbl od umyvadla,

kde si myl ruce. Pak otevřel dvě piva. „Mám velký potenciál," konstatoval a zdvihl obočí. Donesl na

stůl dvě piva, podíval se na všechno, co jsem tam vyskládala, a zakroutil hlavou. „Poraď mi. Jak si

mám kuřecí tacos připravit? Mimochodem to voní moc hezky."

Nedokázala jsem si pomoct a vybuchla jsem smíchy. Přízvuk, s jakým řekl tacos mě neuvěřitelně

pobavil. Znělo to velmi vtipně.

„Co je tak k smíchu? Jsem směšný, slečno Bennettová?"

„Ukáţu ti, jak to připravit." Namíchala jsem kuře a kukuřičnou salsu do tortilly, přidala jsem

zakysanou smetanu, vše posypala strouhaným sýrem a ozdobila plátky avokáda. „Jste prostě

roztomilý, pane Blackstone, to je vše. Ten váš přízvuk mě občas rozesměje." Podala jsem mu talíř s

nachystaným taco.

„Ach, takţe před chvílí jsem ztratil veškerý potenciál, a teď jsem roztomilý? A jen díky tomu, jak

mluvím?" Vzal si ode mě talíř a počkal, aţ si připravím svůj. „To si musím zapamatovat, kotě." Blýskl po mně svým typickým úsměvem za milion dolarů a napil se piva.

„Tak do toho, kousni si a řekni mi, jestli ti to chutná. Nezapomeň, ţe poznám, jestli mi lţeš."

Poklepala jsem si na spánek. „Mám skvělé dedukční schopnosti." Přitáhla jsem si talíř, vzala taco

a ochutnala. Slastně jsem zavrněla a zaklonila hlavu. „Hmmm, to je tak dobré, tak dobré," špitla jsem.

Ethan na mě hleděl, jako by mi narostly čertovy rohy, a těţce polkl. Věděla jsem, ţe mě později za to

škádlení potrestá, ale bylo mi to jedno. Ethan je zábavný. Umíme se společně smát, zčásti proto ho

miluju. Miluju. Opravdu ho miluju?

Ethan zvedl taco k ústům a kousl si. Ţvýkal, polykal a stále ze mě nespouštěl zrak. Pak si otřel ústa

ubrouskem, vzhlédl ke mně a předstíral, ţe počítá na prstech. Zhluboka si lokl piva.

„Mno, podívejte, šéfkuchařko Bennettová," věnoval mi plnou pozornost, „dávám vám pět bodů za

demonstraci. Za ten váš úsměv vám dávám také pět bodů. Myslím, ţe za prezentaci by mohla být

šestka - všechno to sténání je poměrně podpásovka. A devět a půl bodu vám uděluju za chuť." Znovu

si kousnul a zakřenil se. „Tak co, jak jsem si vedl?"

Mohla jsem na něm oči nechat. Seděl u mého stolu, jedl tacos, které jsem mu uvařila, sladkými

slůvky mě ujišťoval, ţe mu jídlo chutná, a byl prostě Ethanem, obyčejným chlapem. V té chvíli jsem

znala odpověď na svou otázku. Miluju Ethana? Ano. Miluju ho.

12. kapitola

Překvapit Ethana v kanceláři mi přišlo jako dobrý nápad, ale nehodlala jsem se do něj pouštět sama. Jako

první mě napadla Elaina. Byla mi skutečně sympatická. Zdála se upřímná a přímá, coţ jsem na lidech

oceňovala. Také byla zasnoubená s Neilem. Zjistila jsem to během svého pobytu u Ethana.

Kdyţ jsme jednoho dne vyšli z bytu směrem k výtahům, všimla jsem si, jak z protějších dveří vychází

Elaina a Neil, ruku v ruce. Ethan si všiml, jak jsem překvapená, a sdělil mi, ţe se ti dva budou na

podzim brát.

Ulevilo se mi, kdyţ jsem si ověřila, ţe Elaina neţárlí, kdyţ mě její snoubenec vozí po Londýně.

Myslím, ţe měla radost, ţe si Ethan našel přítelkyni. Postřehla jsem, ţe se Ethanovi zaměstnanci o

svého šéfa skutečně zajímali, coţ se mi líbilo.

„Ahoj, Elaino, tady Brynne."

„Ahoj, Brynne, proč nevoláš Ethanovi na mobilní telefon?" Elaina je chytrá holka, za všech

okolností uvaţuje logicky.

„Napadlo mě, ţe bych ho překvapila s obědem. Můţeš mi ověřit jeho dnešní program?"

Zaslechla jsem šustění obracejících se stránek a pak se ozval Elainin hlas: „Dnes bude v kanceláři.

Je zaneprázdněn konferenčními hovory, ale nemá naplánovanou ţádnou schůzku, kvůli které by musel

opustit budovu."

„Díky, Elaino. Chtěla jsem ještě zavolat Frances, ale pak jsem si uvědomila, ţe Ethan má její

telefon na hlasitém odposlechu, takţe bych ho nemohla překvapit. Mám vám všem donést něco

z Královských lahůdek? Právě jdu pro sendviče. Přemýšlela jsem, jestli by ses nemohla zastavit za

Frances, aby řekla Ethanovi, ţe objednala jídlo ona? Ráda bych, aby neměl ani tušení, ţe se mu dnes

o oběd postarám já."

Elaina se rozesmála a odloţila telefon, aby přijala objednávky od kolegů. „Frances ti vzkazuje, ţe

se jí líbí tvůj styl. Pěkně šéfa vyvést z míry, občas mu to neuškodí."

„Taky si myslím," odtušila jsem a zapsala si objednávku sendvičů. „Díky za pomoc, přijedu k vám

tak za hodinu."

Zavěsily jsme. Zavolala jsem do lahůdek a domluvila jídlo. Pak jsem vytočila Neila, aby pro mě

přijel. Zatímco jsem na něj čekala, uklidila jsem si celý pracovní stůl. Pro dnešek mám hotovo a

minimálně celý týden se tu neukáţu. Blíţily se závěrečné zkoušky a já se měla v plánu učit.

Vymyslela jsem, ţe zkusím okupovat Ethanův byt a studovat tam. A kdyţ Ethan odjede do práce, budu

chodit cvičit do jeho soukromé posilovny, pouţívat jeho luxusní kávovar a prostě na chvíli zmizím ze

světa. Potřebuju čas na studium.

Naposledy jsem se zahleděla na Lady Percival a pocítila záchvěv hrdosti. Vypadala hezky. Nejlepší

na tom bylo, ţe jsem zjistila jméno knihy, kterou drţela v rukách. S tou záhadou mi pomohl Ethan.

Kdyţ mě jednoho dne vezl do práce, vzala jsem ho dovnitř a ukázala mu ji.

Kniha mé tajemné dámy byla ve skutečnosti tak vzácná a jedinečná, ţe se rozhodli zahrnout ji do

exemplářů na Mallertonově výstavě, i kdyţ nebyla ještě zcela zakonzervovaná. Chtěli ji ukázat jako

příklad, jak při správném restaurování a čištění mohou být odhalena i do té doby nejednoznačná fakta.

Zveřejnění názvu knihy, kterou drţela Lady Percival v ruce, také pomohlo zvýšit uměleckou hodnotu

obrazu. Sir Tristan Mallerton se vrátil na výsluní, a to navzdory skutečnosti, ţe uţ je pěknou řádku let

mrtvý.

Na telefonu se mi objevila zpráva od Neila. Zaparkoval auto před budovou, kde jsem pracovala.

Popadla jsem věci a vyrazila. Cestou jsem ještě zamávala Rorymu.

Neil mi pomohl odnést jídlo a zaplatil ho firemní kreditní kartou. Kdyţ jsem na něj tázavě pohlédla,

věnoval mi přísný pohled.

„Pan Blackstone se domnívá, ţe oběd zajistila Frances, tak to tak musí být. Kdybys ho zaplatila ty,

zbláznil by se, aţ by na to přišel."

„Je takový odjakţiva, Neile?" zeptala jsem se, jakmile jsme se opět ocitli v jeho autě. S Neilem

jsme si vytvořili velmi jednoduchý vztah. Vzájemně jsme respektovali pozici a potřeby toho druhého,

takţe vše fungovalo.

„Ne," zavrtěl hlavou Neil. „Kdyţ jsme se s Ethanem potkali u SJ, měl za sebou velmi těţkou část

ţivota. Válka změní všechny, kteří se k ní dostanou moc blízko. Nikdo kromě Ethana nic podobného

nepřeţil. Je to chodící zázrak."

„Viděla jsem jeho jizvy," poznamenala jsem.

„Povídal ti o tom, co zaţil v Afghánistánu?" Neil se na mě zadíval do zpětného zrcátka.

„Ne," odpověděla jsem po pravdě. Uvědomila jsem si, ţe by mi Neil měl přestat vyprávět a já bych

se měla přestat zajímat o Ethanovu minulost, dokud s ním nebudu ochotna sdílet tu svou.

Elaina nám pomohla roznést jídlo těm správným lidem. Frances mě uvedla do Ethanovy svatyně a se

škádlivým pohledem za mnou zavřela dveře. Ethan právě telefonoval.

Můj nádherný chlap měl plné ruce práce, ale přesto ke mně natáhl ruku. Poloţila jsem sendviče na

stůl a došla k němu. Objal mě, přitáhl si mě na klín, ale stále si hlídal, o čem mluví do telefonu.

„Správně, já vím. Ale řekněte těm bláznům, ţe Blackstone reprezentuje královskou rodinu, a jestli se

Její Veličenstvo objeví na zahajovacím ceremoniálu, aby hrám poţehnala, nebude jediný zatracený

východ ponechán bez dozoru. Ani jeden. Bez diskuzí."

Ethan pokračoval v hovoru a já začala chystat jídlo. Ucítila jsem jeho ruku na svém krku, začal mě

masírovat. Cítila jsem se jako v pohádce. Dotýkal se mě i přesto, ţe jsem si nemohla nevšimnout, ţe

potřebuje věnovat veškerou pozornost telefonátu.

Vyskládala jsem jeho jídlo na talíř a vzápětí rozbalila to své. Ukousla jsem si kuřecího salátu

v pšeničné housce. Ethan mi stále masíroval krk. Na tohle si člověk dokáţe zvyknout. Ethan byl tak

laskavý a já milovala, jak se mě neustále dotýká. Můj dotekový chlap. Snědla jsem téměř polovinu

sendviče, kdyţ konečně zavěsil.

Natáhl obě ruce a otočil si mě k sobě. Pořád jsem mu seděla na klíně. Velmi pěkně mě políbil

a zaúpěl: „Konečně. Občas si připadám, jako kdyţ mluvím do zdi," zamumlal. Usmála jsem se na něj

a podala mu talíř. „Koupila jsi mi oběd a místo dezertu jsi přinesla sebe?"

Má tvář se rozzářila. „Tak nějak."

„Co si mám dát dřív, sendvič, nebo tebe?" Nadzdvihl obočí a vsunul mi ruce pod svetr.

„Myslím, ţe bude lepší, kdyţ si sníš sendvič, neţ ti zase někdo zavolá," opáčila jsem.

Vtom zazvonil telefon.

Ethan se zamračil a povzdechl si. Druhý telefonát proběhl docela rychle a Ethanovi se podařilo

párkrát si kousnout do sendviče s rostbífem dřív, neţ zavolal někdo třetí. Zapnul si na telefonu hlasitý

odposlech, takţe mohl jíst a zároveň konverzovat. Nebylo to příliš elegantní, ale fungovalo to.

Vrněla jsem blahem, ţe můţu sedět u něj v kanceláři, poslouchat jeho pracovní hovory a nechat se

hladit na zádech. Přišlo mi, ţe má skutečně radost z mé návštěvy, i kdyţ nešlo o nijak společenský

oběd. Načasování bylo pro oba poněkud šílené. Nedokázala jsem si představit, jak mu skutečnost, ţe

se Londýn stal pořádajícím městem olympiády, komplikovala práci. Vůbec bych se nedivila, kdyby

mi tehdy napsal jen zprávu: „Právě jsem si koupil tvůj portrét a opravdu rád bych tě poznal - někdy

v polovině srpna."

Ethan zavěsil a mezi dalšími telefonáty jsme se stihli několikrát políbit a kousnout si do sendvičů.

Ale polední pauzou bych to nenazvala.

„Měla bych jít, Ethane," políbila jsem ho a začala jsem se zvedat.

„Ne," přidrţel si mě v klíně. „Nechci, abys odešla. Líbí se mi, kdyţ tu jsi se mnou. Uklidňuješ mě,

kotě." Poloţil si hlavu na mou. „Jsi můj paprsek světla v mlze plné ignorace a frustrace."

„Opravdu? Jsi rád, ţe jsem přišla, zkomplikovala ti den a ještě tě přinutila sníst si oběd?" pohrávala

jsem si se sponou na jeho kravatě. „Jsi tak pracovně vytíţený a já tě ruším."

„Ne, nerušíš," přejel mi rty po krku. „Mám pocit, ţe se o mě staráš ráda," pronesl tiše.

„Starám se ráda, Ethane," zašeptala jsem.

„Takţe ještě chvíli zůstaneš?"

Jak bych ho mohla odmítnout, kdyţ se chová tak mile. „Dobře, ale jen hodinku. Pak budu muset

opravdu odejít. Potřebuju si zajet do svého bytu pro pár věcí. Musím se dostat do studijního reţimu a

začít se učit. Nejsi tu jediný, kdo má hodně práce," zdvihla jsem mu bradu a přiměla ho, aby se na mě

usmál.

„Právě teď se tě chystám zaměstnat tady na stole," zvedl mě a posadil mě na dřevěnou desku.

Vypískla jsem. Ethan mi roztáhl nohy, aby se mezi ně dokázal dostat svými boky.

„Ethane! Jsme v kanceláři! To nemůţeme!"

Zašátral rukou pod stolem a já uslyšela cvaknutí západky dveří. „Právě teď po tobě neskutečně

touţím. Potřebuju tě, Brynne. Prosím."

Tyčil se nade mnou, rukama mě tlačil ke stolu a já mu to dovolila. Mé tělo se začínalo podvolovat

a hořet touhou. Ethanovy šikovné prsty si našly cestu do mých kalhotek. Stáhl mi je z nohou a odhodil

kamsi na podlahu. Zjistila jsem, ţe Ethan velmi rád vyuţívá příleţitosti, kdykoli mám na sobě sukni.

„Jsi blázen," zamumlala jsem a přestala přemýšlet nad tím, jestli je vhodné milovat se v jeho

kanceláři v pracovní době.

„Blázen do tebe," opravil mě. Prsty přejíţděl přes můj klitoris, aţ jsem byla celá vlhká. Slyšela jsem

cinknout sponu jeho pásku. Pak si rozepnul kalhoty a vstoupil do mě, úţasně horoucí, hladký a

mohutný.

Naklonil se k mé tváři a vzal ji do rukou. Vášnivě mě políbil, jeho jazyk kopíroval pohyby penisu.

Ethan při sexu velel. Líbilo se mu, kdyţ byl uvnitř mě vším, čím to jen šlo. Jako by si tak mé tělo

dokázal vychutnat ještě lépe. Netušila jsem proč, ale chtěl to tak. A já ho milovala. Dával mi vţdy

naprosto přesně najevo, co chce. A já věděla, ţe ať uţ to bude cokoli, skončí to báječným orgasmem,

který mě zanechá roztřesenou.

Ethan začal přiráţet a já mu vycházela vstříc. Milovali jsme se jako smyslů zbavení. Hořeli jsme

vášní a uţívali si rozkoš na stole v jeho kanceláři, kdyţ zazvonil telefon. Ethan nevypnul hlasitý

odposlech. „Nezvedej to," vydechla jsem s blíţícím se orgasmem na rtech.

„K čertu, to si piš, ţe ne." Vráţel ho do mě čím dál tím rychleji. Jeho penis byl tvrdý jako kost a

pronikal stále hlouběji.

Ethanovy zkušené prsty se dotkly mého klitorisu a v té chvíli jsem se zazmítala v orgasmu. Kousala

jsem se do rtů, abych nesténala příliš nahlas. Ethan se udělal vzápětí. Zakryl má ústa svými, aby nás

nikdo neslyšel, a napumpoval do mě sperma.

Nepřijatý hovor spadl do hlasové schránky, ale hlasitý odposlech stále fungoval.

„Ethan Blackstone není přítomen. Prosím, zanechte vzkaz a já se vám ozvu, jak to jen bude

moţné "

Pak se ozvalo pípnutí. Naše tváře byly jen pár centimetrů od sebe. Zhluboka jsme dýchali. Usmála

jsem se. Ethan mě pohladil po vlasech a věnoval mi něţný, zamilovaný polibek. Cítila jsem se

neskutečně dobře. A jen díky němu.

„Jsi kretén, Blackstone. Najal jsem tě, abys mou dceru chránil, ne abys s ní souloţil! Prošla si

peklem a to poslední, co potřebuje, je někdo, kdo jí znovu zlomí srdce. Podle toho, co mi řekla, se do

tebe zamilovala

"

Ethan se rychle natáhl k záznamníku, aby ho vypnul, ale bylo příliš pozdě. Poznala jsem hlas svého

otce. Dozvěděla jsem se pravdu. Pravdu o mně a o Ethanovi. Odstrčila jsem ho a pokoušela se vymanit

z jeho náruče.

„Brynne, ne! Prosím, nech mě, ať ti to vysvětlím "

Ethan byl bledý jako stěna a k smrti vyděšený. Snaţil se drţet naše těla blízko sebe.

„Slez ze mě. Vytáhni ho ze mě a nech mě jít, ty zatracený lháři!"

Nepouštěl mě a snaţil se mě uklidnit: „Kotě, poslouchej mě chystal jsem se ti to říct. Chystal jsem

se ti to říct uţ dávno, ale nechtěl jsem přivolat zpět zlé vzpomínky. Nechtěl jsem ti ublíţit "

„Slez. Ze. Mě. A hned."

„Prosím, neodcházej, Brynne. Já nechtěl jsem ti ublíţit. Jen jsem se snaţil uchránit tě od

vzpomínek. Nejdřív jsem měl jen zajistit tvé bezpečí, ale kdyţ jsem tě potkal, nemohl jsem si pomoct.

Touţil jsem po tobě. Nedokázal jsem si tě drţet od těla." Pokusil se mě políbit.

Odvrátila jsem tvář a zavřela oči. Veškerá důvěra, kterou jsem k tomu muţi cítila, zmizela jako

mávnutím kouzelného proutku. Mé srdce naplnila neuvěřitelná bolest. Ethan o mně věděl všechno.

Věděl, co se mi stalo. Nejspíš si pustil i to video. Venku se pohybují lidé, kteří se mi moţná pokusí

ublíţit. A můj otec ho najal, aby mě chránil. Ethan o mně věděl všechno a já o něm vůbec nic. Jak jen

mohl? Jak by mě takhle dokázal zradit ten Ethan, do něhoţ jsem se zamilovala?

„Waterloo." Otočila jsem se k němu čelem.

„Ne ne ne " opakoval stále dokola. „Prosím, ne, Brynne." Vrtěl hlavou tam a zpět a oči měl

plné zoufalství.

„Zatracené Waterloo, Ethane. A slez ze mě, nebo začnu křičet." Mluvila jsem tiše a důrazně, srdce mi

v tom okamţiku ztvrdlo na kámen a krvácelo. Krvácelo kvůli němu.

Odtáhl se ode mě a pomohl mi posadit se. Seskočila jsem ze stolu a natáhla se pro svou tašku. Ethan si

zapnul kalhoty a zkusil to znovu. „Brynne, kotě, miluju tě. Tak strašně tě miluju, udělal bych cokoli,

abych ti neublíţil. Je mi to líto. Je mi to líto. Je mi to moc líto."

Snaţila jsem se otevřít dveře, ale byly zamčené. „Odemkni!" přikázala jsem mu.

„Slyšela jsi, co jsem právě řekl?"

Zadívala jsem se na něj a přikývla. „Odemkni ty dveře, ať mohu odejít," zopakovala jsem velmi

klidně, překvapená, ţe jsem se ještě v pláči nezhroutila na podlahu. Věděla jsem, ţe odtamtud

potřebuju zmizet a dostat se k sobě domů. Mým jediným cílem bylo uprchnout do bezpečí.

Ethan si přejel dlaní po obličeji, sklopil zrak a natáhl se k tlačítku, nebo k čemukoli jinému, co se

tam nacházelo a drţelo mě uvnitř. Uslyšela jsem cvaknutí a v dalším okamţiku jsem byla venku.

„Děkuju za báječný oběd, drahá," zavolala za mými zády Frances.

Mávla jsem rukou, ale nedokázala jsem ze sebe vydolovat ani slovo. Jen jsem pospíchala pryč.

V ruce jsem drţela kabelku. Sice mi chybělo spodní prádlo, ale takovou drobností jsem se odmítala

stresovat. Rozhodně se pro něj nebudu vracet. Chci se dostat domů, domů, a to co nejrychleji.

Ach, boţe, opouštím Ethana. Je konec. Lhal mi. Uţ mu nedokáţu věřit. Tvrdil mi, ţe mě miluje.

Opravdu se takhle chovají milující muţi? Lţou?

Nepromluvila jsem ani na Elainu na recepci a rovnou jsem vyrazila k výtahům. Stiskla jsem tlačítko

a uvědomila si, ţe Ethan stojí hned vedle mě. Doběhl za mnou. Pořád jsem se drţela.

„Brynne kotě, prosím, neopouštěj mě. Boţe. Zkazil jsem to. Miluju tě Prosím "

Poloţil mi ruce na ramena a já sebou trhla. „Ne, nemiluješ mě," opáčila jsem se staţeným hrdlem.

„Ano, miluju tě," vykřikl zoufalým, naštvaným hlasem. „Můţeš mě opustit, ale já ti budu pořád

v patách. Budu tě chránit. Budu tě hlídat. Ujistím se, ţe jsi v bezpečí a ţe ti nikdo neublíţí!"

„Ty jsi mi ublíţil, Ethane," plivla jsem na něj zpět. „A víš co? Máš padáka! Uţ se ke mně nikdy

nepřibliţuj!" Výtah přijel a dveře se otevřely. Nastoupila jsem a otočila se tváří k němu.

Zvedl hlavu a jeho tvář zkřivila bolestná grimasa. Bolelo ho to. Ne tolik jako mě, ale přesto vypadal

smutně a zoufale. „Brynne nedělej to," prosil. Dveře výtahu se začaly zavírat, aţ jsem zcela osaměla.

K mým uším dolehla hlasitá rána doprovázená nadávkami. Najmu si taxi, které mě odveze do mého

bytu, a tam se zhroutím. Zalezu si do postele, stočím se do klubíčka a zkusím na něj zapomenout. Na

Ethana Blackstonea. Ve chvíli, kdy mi hlavou proběhlo jeho jméno, jsem si uvědomila, ţe jsem

předem odsouzena k neúspěchu. Uvědomila jsem si, ţe na Ethana nikdy nezapomenu. Nikdy.

Pokud se vám tato kniha líbila, pak vás jistě potěší informace, že se velmi brzy

dočkáte druhého dílu. Napadlo mě, že by mohlo být zajímavé napsat

pokračování z Ethanova pohledu. Začtěte se tedy do první kapitoly z Aféry

Blackstone 2. Pojďte se ponořit do druhé části, kde pokračuje příběh Ethana a

Brynne, příběh plný vášně, překvapení a samozřejmě i lásky.

1. kapitola

V ruce mi pulsovala tupá bolest. Ztěţka jsem oddechoval u zavřených dveří výtahu, který ji právě

odváţel pryč.

Přemýšlej!

Pustit se za ní by nebyl dobrý nápad, takţe jsem opustil halu a vyrazil do kuchyňky. Elaina tam

chystala kávu. Okamţitě sklopila hlavu a předstírala, ţe tam nejsem. Chytrá ţenská. Uvaţoval jsem, jestli

se i všichni ostatní idioti v kanceláři zachovají stejně. Měli by, protoţe jinak si nejspíš budou muset

začít hledat novou práci.

Nasypal jsem led do plastového sáčku a vsunul dovnitř ruku. Kurva, to studí! Všiml jsem si, ţe mám

na kloubech krev. A nejspíš bych ji našel i na zdi vedle výtahu. Vracel jsem se zpět do kanceláře,

ruku stále obalenou ledem. Poţádal jsem Frances, aby přivolala servisní sluţbu, která by dokázala

vyčistit zeď umazanou od krve.

Frances bez zaváhání přikývla a přejela pohledem mou ruku a sáček s ledem. „Chcete to

zrentgenovat?" zeptala se s mateřským výrazem ve tváři.

Alespoň myslím, ţe takhle mateřský výraz vypadá. Já si svou matku sotva pamatoval, takţe si to

moţná jen představuju.

„Ne." Chci zpět svou holku, nechci žádný zkurvený rentgen!

Vpadl jsem do kanceláře a zabouchl za sebou dveře. Z baru jsem vytáhl láhev Van Gogha a otevřel

ji. Zalovil jsem v šuplíku po cigaretách značky Djarum Black a zapalovači. Od té doby, co jsem

poznal Brynne, mizí cigarety rekordně rychle. Musím doplnit zásoby.

Teď potřebuju uţ jen skleničku na tu vodku. Anebo ne. Láhev bude tak akorát. Přihnul jsem si a

bolest jen přivítal.

Seru na ruku, mám zlomené srdce.

Hleděl jsem na její fotografii. Na tu, kterou jsem pořídil u ní v práci, zatímco mi ukazovala obraz

Lady Percival, která drţí v rukou knihu. Vzpomněl jsem si, ţe jsem tehdy fotil mobilem a jak mě

překvapilo, ţe fotka vyšla opravdu hezky. Stáhl jsem ji proto do počítače a nechal vyvolat. Umístil

jsem si ji do kanceláře. Vůbec nevadilo, ţe šlo o fotografii pořízenou mobilním telefonem - Brynne

vypadala nádherně skrz jakoukoli čočku. Obzvlášť skrz čočky mých očí. Někdy mě bolel i pouhý

pohled na ni.

Vybavil jsem si to ráno. Úplně jsem viděl před očima, jak šťastná byla, kdyţ jsem ji vyfotil, jak se

usmívá na tu starodávnou malbu

Zastavil jsem na parkovišti před galerií Rothvale a vypnul jsem motor. Byl chladný, nevlídný den

a venku mrholilo. Ale v autě bylo příjemně. Brynne seděla vedle mě oblečená do práce a byla

nádherná, přitaţlivá, usmívala se na mě a já se s ní cítil jako v nebi. Povznášelo mě vědomí, co jsme

spolu sdíleli dnes ráno. A to nemluvím o sexu. Vzpomínka na to, co jsme prováděli ve sprše, mi

naplní celý den. Těším se, ţe se s ní večer znovu uvidím, ţe budeme spolu, ţe bude patřit jen mně a ţe

si ji vezmu do postele a znovu a znovu jí to dokáţu. Ráno jsme si promluvili a já jsem cítil, ţe mě

konečně vpustila do svého srdce. Milovala mě stejně jako já ji. Byl čas začít uvaţovat nad společnou

budoucností. Tak moc jsem si přál být s ní.

„Uţ jsem ti řekla, jak moc se mi líbí tvůj úsměv, Ethane?"

„Ne," odvětil jsem a přestal se usmívat. „Pověz mi to."

Brynne zavrtěla hlavou nad mou taktikou a pohlédla z okna do deště.

„Vţdycky, kdyţ to uděláš, cítím se výjimečně, protoţe vím, ţe na veřejnosti nic podobného neděláš.

Obvykle se chováš rezervovaně. Takţe kdyţ se na mě usměješ, jsem naprosto uchvácená."

„Podívej se na mě," přikázal jsem jí a věděl, ţe mě poslechne. Tohle byla jedna z věcí, kterou

musíme ještě probrat, i kdyţ byla od začátku nad slunce jasná. Brynne byla vůči mně přirozeně

submisivní. Přijímala vše, co jsem jí nabízel - dominant ve mně našel svou múzu. Další z důvodů, proč

nám vztah tak dobře fungoval.

Uchvátil jsem tě?

Zdvihla ke mně hnědo-zeleno-šedé oči a čekala. Penis mi začal tvrdnout. I kdybych si ji vzal právě

teď tady v autě, stejně bych po ní za chvilku touţil znovu. Tak moc mě přitahovala.

„Jeţíši, jsi nádherná, kdyţ tohle děláš."

„Dělám co, Ethane?"

Zastrčil jsem jí pramen hebkých vlasů za ucho a znovu jsem se na ni usmál. „To je jedno. Děláš mě

šťastným, to je vše. Moc rád tě vozím do práce poté, co jsme spolu strávili noc."

Začervenala se a já dostal chuť znovu ji opíchat.

Ne, ne opíchat. Dostal jsem chuť znovu se s ní velmi pomalu pomilovat. Představil jsem si její

napjaté nahé tělo, celé dychtivé, ţe ho potěším všemi moţnými způsoby. Celá moje. Jen moje. Díky

Brynne jsem se cítil jako

„Chceš jít dovnitř a podívat se, na čem pracuju? Máš čas?"

Zdvihl jsem její ruku ke rtům a vydechl jí do kůţe: „Bál jsem se, ţe se nikdy nezeptáš. Veďte mě,

profesorko Bennettová."

Rozesmála se. „Jednou moţná. Začnu nosit černý plášť a brýle a budu si česat vlasy do drdolu.

Budu přednášet o technikách správné konzervace a ty budeš sedět vzadu a rozptylovat mou pozornost

nevhodnými komentáři a pošilháváním do mého výstřihu."

„Ach a vezmeš mě pak do kabinetu, abys mě za to potrestala? Zůstanu po škole, profesorko

Bennettová? Jsem si jistý, ţe dokáţu vymyslet něco, čím bych odčinil své neuctivé chování." Poloţil

jsem jí hlavu do klína.

„Jsi blázen," zachichotala se a táhla mou hlavu zpět. „Pojďme dovnitř."

Utíkali jsme společně mezi kapkami deště. Můj deštník nás oba chránil a Brynne se tiskla blíţ ke

mně. Voněla květinami a paprsky slunce a v té chvíli jsem byl tím nejšťastnějším muţem na celém světě.

Představila mě starému hlídači, který do ní byl očividně zamilovaný, a vedla mě dál dozadu do

velké místnosti. Všude stály tabulky na podstavcích ozářené světlem. Ukázala mi velkou olejomalbu

tmavovlasé váţné ţeny s jiskřivě modrýma očima, která drţela v rukách knihu.

„Ethane, pozdrav prosím lady Percival. Lady Percival, tohle je můj přítel Ethan Blackstone."

Usmála se na obraz, jako by byly nejlepší přítelkyně.

Nepatrně jsem pokynul hlavou a řekl: „Má paní."

„Není úţasná?" otázala se Brynne.

Pragmaticky jsem obraz zkoumal. „No, rozhodně je přitaţlivá. Zdá se, jako by měla v očích vepsaný

celý příběh." Naklonil jsem se blíţ, abych se podíval na knihu, kterou drţela v rukách. Název se

téměř nedal přečíst, ale jakmile jsem rozpoznal, ţe slova jsou psaná francouzsky, hned to bylo

snadnější.

„Pracuju zejména na té části s knihou," vysvětlovala Brynne. „Při poţáru utrpěla velké poškození

a lak se spekl dohromady. Ta kniha je určitě velmi důleţitá."

Znovu jsem se na ni zahleděl a objevil slovo Chrétien. „Je to francouzsky. Tady to slovo je jméno

Christian," ukázal jsem. Zorničky se jí rozšířily a její hlas zněl vzrušeně. „Opravdu?"

„Ano. A jsem si jistý, ţe jde o Le Conte du Graal. Příběh o svatém grálu." Pohlédl jsem na Brynne a pokrčil rameny. „Ţena na obraze se jmenuje lady Percival, ţe ano? Nebyl Percival tím rytířem,

který v legendě o Artušovi našel svatý grál?

„Proboha, Ethane!" vzrušeně mě chytila za ruku. „Samozřejmě! Percival To je její příběh. Přišel jsi na to.

Lady Percival skutečně drţí v rukách velmi vzácnou knihu. Věděla jsem, ţe to bude bomba!

Jeden z prvních příběhů o králi Artušovi, datovaný aţ do dvanáctého století. Ta kniha je Příběh

Percevala a svatého grálu od Chrétiena de Troyes . " Hleděla na obraz. Její tvář zářila štěstím a čistou radostí. Sáhl jsem pro telefon a vyfotil jsem si ji z profilu. Brynne, usmívající se na lady

Percival.

„Jsem rád, ţe jsem ti pomohl, kotě."

Skočila mi kolem krku, políbila mě na rty a objala mě. Byl to ten nejúţasnější pocit na světě.

„Ano! Tolik jsi mi pomohl! Hned zavolám do Mallertonovy společnosti a řeknu jim, co jsi objevil.

Jsem si jistá, ţe je to bude zajímat. Příští měsíc je naplánovaná výstava k příleţitosti Mallertonova

narození. Jsem zvědavá, jestli zahrnou i tuhle "

Brynne blábolila a vzrušeně mi sdělovala vše, co bych měl podle ní vědět o vzácných knihách,

malbách vzácných knih a konzervování maleb vzácných knih. Její tvář hořela vzrušením a nadšením, ţe

záhada je odhalena. Ten úsměv a polibek, který mi vtiskla, měly pro mě váhu zlata.

Otevřel jsem oči a snaţil se zorientovat v čase a prostoru. Hlava mě bolela, jako bych s ní narazil do

zdi. Hleděl jsem na zpola prázdnou láhev Van Gogha. Po stole byly rozházené vajgly od cigaret. Mou

tvář obklopoval zatuchlý pach tabáku. Odlepil jsem tvář od stolu, sevřel hlavu do dlaní a zapřel lokty o

desku.

Na tomhle stole jsem jen před pár hodinami šukal Brynne. Ano, šukal. Byl to tak ryzí a vášnivý sex, ţe

mě při vzpomínce na něj začaly pálit oči. Na mobilním telefonu zablikala zpráva. Otočil jsem ho, abych se

na ni nemohl podívat. Věděl jsem, ţe Brynne mi nepíše.

Nezavolá mi, tím jsem si byl jistý. Jedinou otázkou zůstávalo, jak dlouho vydrţím nezavolat já jí.

Venku je noc. Tma. Kde je? Jak moc jsem jí ublíţil? Pláče? Nechává se konejšit přáteli? Nenávidí

mě? Jo, nejspíš všechno tohle dohromady. A já za ní ani nemůţu přijít a napravit to.

Nechce tě.

Tak takové to tedy je. Být zamilovaný. Je načase začít čelit tomu, co jsem Brynne udělal. Zůstal

jsem proto v kanceláři a postavil se tomu tváří v tvář. Nemohl jsem jít domů. Cítil bych ji

z kaţdičkého kousku svého bytu. Kdybych spatřil její věci, zešílel bych. Zůstanu tu přes noc a vyspím se v

peřinách, které nebudou mít v sobě ukrytou její úţasnou vůni. Nebudou mít v sobě ukrytou ji. Uvnitř mě se vzedmula vlna paniky. Musel jsem se pohnout.

Zvedl jsem zadek ze ţidle a postavil se. Na podlaze pod mýma nohama jsem spatřil kousek růţové

látky. Věděl jsem, co to je. Krajkové kalhotky, které jsem jí stáhl, zatímco seděla na stole.

Kurva! Kdyţ jen pomyslím na to, kde jsem byl, kdyţ se ozvala zpráva od jejího otce. Přímo v ní.

Málem jsem se zbláznil, kdyţ jsem se dotkl něčeho, co bylo ještě dnes v těsném kontaktu s její kůţí.

Schoval jsem si kalhotky do kapsy. Sprcha na mě volala.

Zadními dveřmi jsem vešel do malého apartmá s postelí, koupelnou, televizí a malou kuchyní -

všechno v luxusním provedení. Dokonalý azyl pro svobodného, velmi zaměstnaného manaţera, který

pracuje dlouho do noci a nemá důvod jezdit domů.

Sem jsem si vodil milenky, kdyţ jsem je chtěl ošukat. Samozřejmě aţ po pracovní době. Nikdy

nezůstaly přes noc. Své „dámy" jsem vţdy vyprovodil dávno před úsvitem. Vše ale skončilo, kdyţ

jsem poznal Brynne. Tu jsem sem nikdy nemínil přivést. Od začátku jsem cítil, ţe ona je jiná.

Zvláštní. Má nádherná Američanka.

Brynne o tomhle místě nevěděla. Během vteřiny by ho prokoukla a nenáviděla by mě, ţe jsem ji sem vzal.

Na hrudi jsem pořád cítil bolest. Pustil jsem sprchu a svlékl se.

Na mé tělo dopadly první kapky horké vody. Opřel jsem se o dlaţdičky a postavil se tváří v tvář realitě.

Nejsi s ní. Všechno jsi podělal a ona už tě nechce.

Uţ podruhé mě má Brynne opustila. Poprvé to dokázala pod hávem noci, protoţe ji trýznil zlý sen.

Tentokrát ode mě odešla, aniţ by se ohlédla zpět. Viděl jsem její tvář a nebyl to strach, co ji nutilo

odejít, ale bolest ze zrady, z toho, ţe jsem jí neřekl pravdu. Přestala mi důvěřovat. Vsadil jsem příliš

vysoko a prohrál.

Nutkání vyrazit za ní, přivézt ji zpět a donutit zůstat bylo natolik silné, ţe jsem uhodil do zdi. Moţná

jsem si něco zlomil, ale lepší neţ abych se za ní vydal. Řekla mi, abych ji uţ nikdy nekontaktoval.

Vypnul jsem sprchu a vystoupil z ní. Zvuk odtékající vody mi připomněl mou bolest. Vzal jsem si

ručník a otřel si mokré vlasy. Zíral jsem do zrcadla. Na svou tvář. Na nahé, mokré, zbídačené tělo.

Jsem sám. Uvědomil jsem si další pravdu, kdyţ jsem hleděl na toho kreténa.

Nikdy je velmi dlouhá doba. Moţná bych jí byl schopen dát den nebo dva, ale nikdy bylo naprosto nemyslitelné.

Pořád potřebovala ochranu před nebezpečím. Na tom se nic nezměnilo. Nedovolím, aby ţeně, kterou

miluju, někdo ublíţil. Nikdy.

Usmál jsem se na sebe do zrcadla. Mé myšlenkové pochody mě pobavily i v takto zbídačeném stavu.

Najednou jsem našel dokonalý příklad vyuţití slova nikdy.