Richard Matheson

Vocel

(ikarie 1996/09)

Z nádražní budovy vyšli dva muži, kteří před sebou tlačili zabalený předmět. Dotlačili ho po nástupišti až do půli vlaku a s mocným supěním a pocením ho vytáhli po schůdcích do vagónu. Při tom jim upadlo jedno kolečko a seskákalo po kovových stupních zpátky dolů. Tam ho sebral muž, který šel za nimi, a podal ho tomu, co byl oblečený v pomačkaném hnědém obleku.

"Díky," řekl ten muž v hnědém a strčil si kolečko do kapsy u saka.

Ve voze dvojice tlačila předmět dál uličkou. Na třech kolečkách byl velice vratký, takže ho muž v hnědém - jmenoval se Kelly - musel podpírat ramenem, aby se nepřekotil. Ztěžka oddychoval a olizoval krůpěje potu, které mu stékaly po horním rtu.

Když dospěli doprostřed vagónu, otočil hubený muž v modrém obleku dvě sedadla proti směru jízdy, takže si mohli čtyři lidé sednout proti sobě. Dvojice dotlačila přikrytý předmět mezi ně a Kelly chvíli šmátral pod obalem, dokud nenašel ten správný knoflík.

Zabalená věc se ztěžka posadila na sedadlo u okénka.

"Panebože, slyšíš, jak skřípe," řekl Kelly.

Druhý muž, Pole, pokrčil rameny a s povzdechem se posadil naproti.

"A cos čekal?"

Kelly se pracně dostal ze saka, hodil ho na volné sedadlo a posadil se vedle přikrytého předmětu.

"Nakoupíme mu ten sajrajt hned, jak nám zaplatěj," řekl ustaraně.

"Jestli ho seženeme," opáčil Pole. Seděl nahrbený na rozpáleném sedadle a sledoval Kellyho, jak si otírá zpocený obličej.

"A proč by sme neměli?" zeptal se Kelly a začal se promočeným kapesníkem otírat pod límcem od košile.

"Protože už ho nedělají," odvětil Pole s hranou trpělivostí člověka, který musí stále opakovat totéž.

"To je blbost," nedal se Kelly. Sundal si klobouk a podrbal se na místě, kde mu zrzavými vlasy prosvítala pleš. "Bé dvojek je přece pořád fůra."

"Skoro žádný," namítl Pole a opřel si nohu o přikrytou věc.

"Nech toho," řekl Kelly.

Pole nechal nohu spadnout na zem a potichu zaklel. Kelly otřel klobouk zevnitř kapesníkem. Začal si ho znovu nasazovat, ale pak si to rozmyslel a hodil ho na sako.

"Panebože, to je vedro."

"Bude hůř," poznamenal Pole.

Naproti přes uličku položil jakýsi muž kufr do sítě nad sedadly, svlékl si sako a s funěním se posadil. Kelly na něj letmo pohlédl a otočil se zpátky k Poleovi.

"Řikáš, že bude v Maynardu ještě větší vedro, jo?"

Pole přikývl. Kelly nasucho polknul.

"Kdybysme měli nějaký pivo," posteskl si.

Pole okénkem sledoval, jak se nad betonovým nástupištěm vlní vzduch.

"Měl sem tři piva," poznamenal Kelly, "a sem tak vyschlej jako předtím."

"Jo," řekl Pole.

"Kdybych si vod Filadelfie žádný nedal, vyšlo by to nastejno."

Pole řekl: "Jo."

Kelly seděl a chvíli si Polea prohlížel. Pole měl tmavé vlasy, bílou kůži a ruce člověka, který by měl být daleko větší. Byly ovšem stejně šikovné jako velké. Pole je nejlepší třída, pomyslel si Kelly, nejlepší.

"Myslíš, že to zvládne?" zeptal se ho.

Pole zabručel a smutně se usmál.

"Když nechytne ránu."

"Ne, ne, myslím to vážně," řekl Kelly.

Pole odpoutal pohled od nádraží a chladnýma tmavýma očima spočinul na Kellym.

"Já taky."

"Ale no tak."

"Voceli," řekl Pole, "víš to stejně dobře jako já. Je k ničemu."

"To není pravda," ohradil se Kelly a poposedl si. "Stačí mu trocha péče. Pár voprav, a bude jako novej."

"Jo, pár generálek. A díly se už nedělaj." Otočil se zpátky k nádraží.

"Ale... nejni to tak strašný," řekl Kelly. "K čertu, když tě člověk poslouchá, řek by, že je zralej do šrotu."

"A ne snad?" zeptal se Pole.

"Ne," naštval se Kelly, "nejni."

Pole pokrčil rameny, zvedl bílé ruce z klína a zase je tam složil.

"Jenom proto, že je trochu starší," řekl Kelly.

"Starší," zašklebil se Pole. "Je to vykopávka."

"Hmm..." Kelly se zhluboka nadechl rozpáleného vzduchu a vyfoukl širokým nosem. Podíval se na zabalenou věc jako otec, který se zlobí na syna za jeho chyby, ale daleko víc na ty, kteří o nich mluví.

"Je to bojovník," prohlásil.

Pole pozoroval, jak lidé přecházejí po nástupišti. Sledoval nosiče s vozíkem plným navršených kufrů.

"No... je v pořádku?" zeptal se nakonec Kelly, jako by se mu vůbec nechtělo.

Pole si ho přeměřil pohledem.

"Nevím, Voceli. Musí se na něm udělat fůra práce. To víš sám. Spouštěcí péro v levý ruce sem už natahoval tolikrát, že každou chvíli rupne. Z tý strany je vodkrytej. Levá půlka vobličeje je vmáčknuta dovnitř, čočka prasklá. Dráty v nohách má starý a volný. Gyroskop je v tahu."

Pole se s opovržlivým zasyčením obrátil zpátky k okénku.

"A to ani nemluvím vo vazelíně, která mu došla."

"Nějakou mu koupíme," řekl Kelly.

"Jo, po zápase, po zápase!" vyštěkl Pole. "Co takhle před zápasem? Bude vrzat a zvonit jako nějakej parní válec. Bude zázrak, když vydrží aspoň dvě kola. Poženou nás sviským krokem."

Kelly polkl. "Určitě to nejni tak zlý."

"To si piš, že nejni," řekl Pole. "Je to horší. Počkej, až lidi uviděj 'Rváče Maxa' z Filadelfie. Sednou si na zadek. Budeme rádi, když z toho vyrazíme pět set babek."

"No, smlouvaje podepsaná," opáčil Kelly pevně. "Teďka už couvnout nemůžou. Tady v kapse mám kopii." Natáhl se pro sako a začal ho prohledávat.

"Smlouva zní na 'Rváče Maxa', ne na tenhleten parní válec," řekl Pole.

"Maxo to zmákne," řekl Kelly, jako by chtěl přesvědčit i sám sebe. "Nejni to s nim tak mizerný."

"Proti bé sedmičce?" zeptal se Pole.

"Je to bé sedmička z první série," řekl Kelly. "Má eště svý mouchy."

Pole se odvrátil.

"Rváč Maxo. Maxo na jedno kolo. Řvavej parní válec."

"Drž už konečně hubu!" vyštěkl najednou Kelly a zrudnul. "Furt ho jenom ponižuješ. Dvanáct let už běhá a bude běhat dál. Chce to jenom trochu kolomazi. A něco údržby. No a co? Za pětikilo mu nakoupíme tolik kolomaze, kolik se do něj vejde. A nový perko do ruky - a nový dráty na nohy! Všecko. Prokristapána."

Opřel se, začal si tváře otírat propoceným kapesníkem a hrudník se mu rychle zvedal a klesal. Otočil se vedle sebe na Maxa. Znenadání nešikovně poklepal balík po koleni, až ocel zazvonila.

"Seš dobrej," oslovil Kelly svého boxera.

Vlak projížděl vysušenou prérií. Všechna okénka byla dokořán, ale vzduch, který proudil dovnitř, žhnul jako z pece.

Kelly si četl noviny a košili měl přilepenou na širokém hrudníku. Pole si sundal sako a naštvaně sledoval nezměrné travnaté pláně. Maxo seděl pod svojí plachtou, těžké ocelové tělo se zlehka pohupovalo spolu s vagónem.

Kelly odložil noviny.

"Ani slovo."

"A cos čekal?" zeptal se Pole. "Vo Maynardu nepíšou."

"Maxo nejni žádná maynardská kraksna. Byl slavnej. Člověk by řek," Kelly pokrčil rameny, "že si ho budou pamatovat."

"Proč? Kvůli pár předzápasům v Gardenu před třema rokama?"

"To nejsou tři roky, kámo," pravil Kelly rozhodně.

"Bylo to v sedmasedumdesátým, a teď máme osmdesátej. Mně to vychází na tři roky."

"Bylo to koncem sedmasedumdesátýho. Těsně před Vánocema. To si nepamatuješ? Těsně než sme se s Marge..."

Kelly větu nedopověděl. Zadíval se do novin, jako by v nich byl obrázek Marge - ze dne, kdy ho opustila.

"No a co?" otázal se Pole. "Už si je nikdo nepamatuje. Je jich pár tisíc. Co do nich komu je? Píše se tak leda vo šampiónech a novejch modelech."

Pole se podíval na Maxa. "Slyšel sem, že Mawling letos začne dělat bé devítky."

Kelly se podíval skrz Polea a s nezájmem pravil: "Jo?"

"Hyperspínače ve vobou pažích - i v nohách. Vocelohliníkovej kompozit. Trojitý gyro. Třikrát motaný dráty. Panebože, to bude nádhera."

Kelly odložil noviny a zabručel:

"Řek bych, že si na něj vzpomenou, nejni to přece tak dávno."

Jak se mu vrátily vzpomínky, usmál se.

"Jo, na tu noc asi nikdy nezapomenu. Neštěk po nás ani pes. Furt jenom Kameňák Dimsy, Kameňák Dimsy. Tři ku jedný na Kameňáka Dimsyho. Kameňák Dimsy - čtyřka v polotěžký váze. A pořád stoupal."

Zasmál se. "A jak smě mu to nandali. Ohó." Spokojeně zabručel. "Jako dneska vidim ten levej hák. Prásk! Přesně na kotletu. A Kameňák Dimsy se složil na žíněnku jako - jako šutr, jo, úplně jako šutr!"

Štěstím se rozesmál. "Panečku, to byl večer, to byl večer. Moh bych na něj vůbec někdy zapomenout?"

Pole si Kellyho mění chladným pohledem. Pak se otočil a dál sledoval ubíhající vyprahlou prérii.

"To nevim," zamumlal ještě.

Kelly si všiml, jak se muž naproti znovu dívá na Maxa. Zachytil jeho pohled, usmál se a pak na Maxa ukázal bradou.

"To je můj boxer," řekl nahlas.

Muž se zdvořile usmál a na jedno ucho přiložil ruku jako mušličku.

"Můj boxer," zopakoval Kelly. "Rváč Maxo. Neslyšel ste vo něm?"

Muž se na Kellyho chvíli díval, potom zavrtěl hlavou.

Kelly se usmál. "Jo, jednou byl málem šampión v polotěžký váze." Muž zdvořile přikývl.

Nato Kelly vstal a přešel uličku. Otočil sedadlo před mužem a posadil se čelem k němu.

"Strašný vedro."

Muž se usmál. "Ano, opravdu."

"A nejezděj tu žádný nový vlaky, co?"

"Ne," potvrdil muž, "ještě ne."

"Všecky nový vagóny sou ve Filadelfii," řekl Kelly. "Tam vodsaď," ukázal hlavou protisměru jízdy, "s kámošem jedeme. A s Maxem."

Kelly napřáhl ruku.

"Já sem ňákej Kelly, Tim Kelly."

Muže to překvapilo. Měl nepevný stisk.

Když Kelly pustil jeho ruku, nenápadně si ji otřel o nohavici.

"Říkali mi Vocelovej Kelly, Vocel. Sám sem kdysi boxoval. Před válkou, to je jasný. Byl sem polotěžká váha."

"Aha?"

"Jo, jasně. Řikali mi Vocel, protože mě za celej život nikdo nesrazil na zem. Nikdy. Byl sem dokonce devátej v tabulce. Jo."

"Ach tak." Muž trpělivě čekal.

"Můj boxer," začal Kelly a znovu kývl hlavou k Maxovi, "je taky polotěžká. Večer máme zápas v Maynardu. Jedete až tam?"

"Ehm - ne," odpověděl muž. "Ne, já - vystupuji v Hayesu."

"Aha," přikývl Kelly. "To je špatný. Bude to slušnej zápas." Hlasitě vydechl. "Jo, jo, byl čtyřka v tabulce, jednou. A zase bude. Dokonce - no - v sedmasedumdesátým složil Kameňáka Dimsyho K. O. Možná ste vo tom čet."

"Nemám ten dojem.

"Aha. Ehm." Kelly pokýval hlavou. "No, bylo to ve všech novinách na východnim pobřeží. Znáte to. New York, Boston, Filadelfie. Jo, ten zápas měl tu, publicitu. Největší vobjev roku."

Poškrábal se na pleši.

"Je bé dvojka, ale - to znamená, že je druhej model, kterej Mawling dělal," přerušil se, když zachytil nechápavý pohled svého společníka. "To bylo v roce - počkejte - v sedumašedesátým, řek bych. Jo, šedesátej sedmej."

Zamlaskal a pokračoval: "Jo, to byl dobrej model. Nejlepší. Maxo má pořád páru." Pokrčil rameny. "Ty nový mě moc neseděj. Chápete. Ty, co je dělaj z kompozitu se všema těma hejblatama."

Muž si Kellyho bez výrazu prohlížel.

"Sou takový... naleštěný a fórový." Kelly se uhodil velkou pěstí do prsou a zašklebil se. "Nic poctivýho. Ne ne, Mawling už nedělá takový, jako je Maxo."

"Ach tak," zareagoval muž.

Kelly se usmál.

"Jasně. Sám sem v tom kdysi dělal. Teda, když eště bylo dost lidí. Než to zakázali." Potřásl hlavou a krátce se zasmál. "Tu bé sedmičku vyřídíme. Ani nebude vědět, jak se menuje."

Přestal se smát a polkl.

"Vyřídíme ho."

O něco později, když jeho společník vystoupil, vrátil se Kelly na svoje sedadlo. Nohy si položil naproti, hlavu opřel dozadu a na obličej si položil noviny.

"Dám si dvacet," řekl nahlas.

Pole něco zabručel.

Kelly schlíple seděl vedle Maxa a zíral do novin těsně před očima. Cítil, jak se o něj boxer opírá a slyšel vrzání jeho kloubů. "To bude dobrý," zamumlal.

"Co?" zeptal se Pole.

Kelly ztěžka polkl. "Nic sem neříkal."

V šest hodin večer vystoupili z vlaku a dotlačili Maxa až na chodník před nádražím. Přes ulici na ně zavolal muž sedící v taxíku.

"Na drožku nemáme," oznámil mu Pole.

"Nemůžeme ho prostě tlačit po ulici," namítl Kelly. "Navíc nevíme, kde je ten Krugerův stadión."

"A za co se asi najíme?"

"Po zápase budem v balíku," řekl Kelly. "Koupim ti třípalcovej biftek."

Pole si povzdychl a pomohl Kellymu dostat Maxa přes ulici, která byla tak rozpálená, že to cítili i přes podrážky. Kelly se okamžitě začal potit a olizovat si horní ret.

"Panebože, jak tu můžou žít?"

Když skládali Maxa do auta, z podvozku zase upadlo kolečko a Pole ho s gustem odkopl.

"Co to k čertu děláš?" zeptal se Kelly.

"Ale... je to-" Pole si vlezl do vozu a rozvalil se v rozpáleném koženém sedadle, zatímco Kelly po změklém asfaltovaném chodníku honil kolečko.

"Prokristapána," zamumlal Kelly, když se posadil do auta. "Co se k č-?"

"Kam to bude, šéfe," zeptal se ho řidič.

"Krugerův stadión," odpověděl Kelly.

"Hned sme tam." Řidič zamáčkl spouštěč rotoru a vůz se odlepil od chodníku.

"Co se s tebou k čertu děje?" zeptal se Kelly Polea polohlasem. "Půl roku smě čekali na nějakej zápas a ty si vod začátku furt jenom vymejšlíš."

"Jo, zápas," opáčil Pole. "Maynard v Kansasu - hotový boxerský srdce Ameriky."

"Rozjíždíme to, ne? Nějakou dobu se udržíme nad vodou. Maxa dáme do richtyku. A když se to povede, dostaneme se-"

Pole se znechuceně odvrátil.

"Nechápu tě," řekl Kelly potichu. "Je to náš boxer. Jak ho můžeš takhle vodepsat předem? Nechceš snad, aby vyhrál?"

"Voceli, sem mechanik třídy A," pravil Pole rádoby trpělivě. "Ne fantasta. Máme tu kus mrtvýho železa, žádnou bé sedmičku. Je to vobyčejná mechanika, Voceli, nic víc. Maxo bude mít kliku, když mu ten druhej neurazí hlavu."

Kelly se vztekle otočil.

"Je to bé sedmička z rozjížděcí série," zamumlal. "Má svý mouchy. Fůru."

"Jo, jasně," řekl Pole.

Chvíli tiše seděli a dívali se ven, Maxo seděl mezi nimi a jak se kýval, vrážel do nich širokými ocelovými rameny. Kelly si prohlížel budovy, které míjeli, a v klíně zatínal pěsti, jako by se připravoval na patnáctikolový zápas.

"Viděl ste toho Maynardskýho Bleska?" zeptal se Pole řidiče.

"Bleska? To si pište. Panečku, to je nějakej boxer. Vyhrál sedumkrát za sebou. Vsadim krk, že bude brzo úplná špička. Dneska má snad taky nějakej zápas. Se starožitnou bé dvojkou někde z východu."

Řidič se zasmál. "Blesk ho rozseká na hadry."

Kelly se zezadu díval na řidičův zátylek a zatínal zuby.

"Fakticky?" zeptal se prázdně.

"Propána, ten mu -"

Řidič se najednou zarazil a otočil se na Kellyho. "Hele, nejste náhodou -" začal, ale rychle se otočil zpátky. "Koukněte pane, já to nevěděl. Jenom jsem tak plácal."

"Nechte toho," řekl Pole. "Máte pravdu."

Kelly se prudce otočil a probodl bledého Polea pohledem.

"Drž hubu," zasyčel potichu.

Vnořil se do měkkého opěradla a s kamennou tváří se začal dívat ven.

"Seženu mu nějakou kolomaz," prohlásil, když minuli další blok.

"Skvělý," řekl Pole. "A jíst budeme nářadí."

"Vlez mi na hrb."

Auto zastavilo před cihlovou branou stadionu. Pole Maxa naklonil, Kelly zasadil kolečko na místo a pak ho vytáhli na chodník. Za jízdu zaplatil Kelly přesně, opřel se do Maxa a začali ho tlačit ke vchodu.

"Koukni," řekl Kelly a hlavou ukázal na plakátovací plochu před halou. Třetí zápas na pořadu byl

MAYNARDSKÝ BLESK (B-7, polotěž.)

vs.

RVÁČ MAXO (B-2, polotěž.)

"Úžasný," poznamenal Pole.

Kellymu zmizel úsměv z tváře. Začal něco říkat, ale pak stiskl rty. Rozčileně zakroutil hlavou a na chodník dopadlo několik kapek potu.

Když ho tlačili ke stadionu a táhli po schodech ke vchodu, Maxo skřípal. Kolečko zase upadlo a skákalo dolů po betonovém schodišti. Nic neřekli.

Uvnitř bylo ještě větší vedro. Vzduch se ani nepohnul.

"Dojdi pro kolečko," řekl Kelly a vyrazil chodbou dál. Pole zůstal sám s Maxem, opřel ho o zeď a zamířil k východu.

Kelly došel k proskleným dveřím do kanceláře a zaťukal.

"Co je," ozvalo se zevnitř. Kelly vešel a smekl klobouk.

Zpoza stolu k němu zvedl oči tlustý plešatý muž. Lebka se mu leskla potem.

"Jsem majitel Rváče Maxa," oznámil Kelly s úsměvem. Natáhl k muži svalnatou ruku, ale ten si jí nevšímal.

"Říkal jsem si, že už nedorazíte," řekl pan Waddow, jak se muž jmenoval. "Je ten boxer aspoň v dobrým stavu?"

"V tom nejlepším," řekl Kelly bodře. "V nejlepším. Můj mechanik - je to třída A - ho úplně rozebral a zase složil, než sme sem vyrazili."

Na muže to neudělalo valný dojem.

"Je v dobrým stavu," řekl Kelly.

"Máte štěstí, že jste se sem s bé dvojkou vůbec dostali," řekl pan Waddow. "Dva roky už tu nebylo nic horšího než bé čtyřka. Boxer, co tu měl bejt původně, se ale rozbil při dopravní nehodě."

Kelly přikývl. "Podívejte, nemusíte mít strach. Můj boxer má perfektní formu. Knokautoval i Kameňáka Dimsyho v Madison Square, před rokem nebo tak nějak."

"Chci pěknej zápas," pravil tlouštík.

"Budete ho mít," řekl Kelly a cítil, jak se mu stahuje žaludek. "Maxo je ve formě. Uvidíte. V nejlepší formě."

"Chci jenom pěknej zápas."

Kelly na tlusťocha chvíli civěl. Potom řekl: "Máte pro nás nějakou šatnu? Dali bysme si s mechanikem taky něco k jídlu."

"Třetí dveře vpravo dál po chodbě," řekl pan Waddow. "Do ringu nastoupíte kolem půl devátý."

Kelly přikývl. "OK."

"Buďte tam včas," poznamenal ještě pan Waddow a vrátil se ke své práci.

"Ehm... a co-?" začal Kelly.

"Peníze dostanete, až uvidíme ten zápas," přerušil ho tlouštík.

Kellymu zmizel úsměv z tváře.

"OK.Tak nashle."

Když pan Waddow neodpovídal, zamířil Kelly ke dveřím.

"Nebouchat," řekl pan Waddow. Kelly potichu zavřel.

"Jdeme," houkl na Polea, když došel zpátky do vstupní haly. Dotlačili Maxa k šatně a prostrčili ho dveřmi.

"Co takhle ho zkouknout?" řekl Kelly.

"Co takhle něco sníst?" odsekl Pole. "Nejed sem šest hodin."

Kelly si povzdechl. "Fajn, tak teda jdeme."

Maxa nechali v rohu místnosti.

"Měli by smě ho nějak zamknout," řekl Kelly.

"Na co? Myslíš, že by ho jako někdo ukrad?"

"Má svou cenu."

"Jasně, je to jedinečná starožitnost nedozírný hodnoty."

Západka ve dveřích se chytila až na třetí pokus. Kelly se otočil a starostlivě potřásl hlavou. Když vyrazili chodbou ven, podíval se na zápěstí a po padesáté uviděl bílý proužek na kůži, kde míval nyní zastavené hodinky.

"Kolik je?" zeptal se.

"Šest dvacet pět," odpověděl Pole.

"Musíme sebou hodit. Chci, abys ho před zápasem pořádně prohlíd."

"Na co?"

"Slyšíš, co ti říkám?" vyletěl Kelly.

"Jasně, jasně."

"Tu svinskou bé sedmičku prostě dostane," procedil Kelly skrz zuby.

"Jo, jasně," řekl Pole. "Leda že by ho pokousal."

"To je teda město," poznamenal znechuceně Kelly, když se vraceli zadním vchodem na stadion.

"Říkal sem ti, že tady žádnou vazelínu mít nebudou," řekl Pole. "Proč taky? Bé dvojky skončily. Maxo je nejspíš jedinej na tisíc mil kolem."

Kelly rychle prošel chodbou, otevřel dveře do šatny, vstoupil a stáhl z Maxa potah.

"Pusť se do toho, nemáme moc času."

Pole si dlouze, unaveně povzdychl, svlékl zmačkané modré sako a hodil je na lavičku u zdi. Postavil k Maxovi nízký stolek, pak si vyhrnul rukávy. Kelly si sundal klobouk i sako a díval se, jak Pole zápolí se zámkem na dutině s nářadím. Založil ruce v bok a čekal, až Pole z Maxa po jednom vytahá všechny nástroje a rozloží si je na stolek.

"Rez," utrousil Pole. Přejel prstem vnitřek prostoru, z něhož vytahal nářadí, a podržel jej na světle. Špičku pokrýval rez.

"Přestaň," řekl Kelly naštvaně. Posadil se na lavičku a díval se, jak Pole odděluje pláty z Maxova hrudníku. Přejel pohledem k boxerově vlasaté hlavě. Kdybych neviděl ty dráty, pomyslel si, jako ostatně často, přísahal bych, že je živej. Jedině mechanické součástky v béčkách prokazovaly, že nezápasí živí boxeři. Lidi to někdy tak zmátlo, že posílali stížnosti pro zneužívání pravých lidí. Kůže vypadala opravdově i z první řady. Mawling na to měl zvláštní patent.

Kelly se uvolnil a okouzleně se na Maxa usmál.

"Hodnej," zamumlal. Pole ho neslyšel. Sondou v jisté ruce právě proměřoval napětí v klíčových místech obvodů.

"Bude dobrej?" zeptal se Kelly mimovolně.

"Samo, skvělej," odvětil Pole. Vytáhl malou ocelovou trubičku. "Když tohle nevyhoří."

"Proč by mělo?"

"Má slabší parametry," oznámil Pole jedovatě. "Řek sem ti to po posledním zápase před vosmi měsícema."

Kelly polkl. "Po tomhle mu pořídíme novou."

"Pětasedumdesát babek," poznamenal Pole, jako by už peníze viděl odlétat na zelených křidýlkách.

"Vydrží," řekl Kelly, spíš sám sobě než Poleovi.

Pole pokrčil rameny. Zastrčil trubičku zpátky a stiskl několik knoflíků na hlavním ovládacím panelu. Maxo se probral.

"Na levačku vopatrně," řekl Kelly, "šetři jí."

"Když nebude fungovat tady, tam taky ne."

Pole nahmátl spínač a Maxo začal levou rukou pomalu kroužit. Spustil bezpečnostní blokování, aby Maxo nevracel údery, a poodstoupil. Naznačil pravačkou úder na bradu a robotova ruka vystřelila vzhůru, aby chránila obličej. Levé oko se mu zalesklo jako rubín ve slunečním světle.

"Jestli ta čočka vodejde..." začal Pole.

"Nevodejde," odsekl Kelly. Díval se, jak Pole vede další úder na levou polovinu Maxovy hlavy. Flexová tvář se nepatrně prohnula a ruka vzápětí znovu vylétla. Hlasitě v ní skřípalo.

"To stačí," prohlásil. "Funguje to. Teď zkus zbytek."

"Na hlavu schytá víc než jenom dvě rány."

"Ta ruka je v pohodě" vyjel Kelly. "Řek sem, ať zkusíš něco jinýho."

Pole zašátral v Maxovi a spustil táhla v nohou. Maxo se začal otáčet. Zvedl levou nohu a automaticky z ní setřásl podvozkové kolečko. Pak zlehka péroval na chodidlech v černých teniskách a zkoušel podlahu jako vyléčený mrzák, který se pokouší stát.

Pole se k němu natáhl, stiskl spínač plné funkce a rychle uskočil, neboť se na něj upřely Maxovy rudé oči a robot začal postupovat proti němu, ruce měl v obranné pozici před obličejem a širokými rameny zlehka kýval.

"K čertu," zamumlal Pole, "uslyšej ho vrzat až do poslední řady."

Kelly zaťal zuby. Sledoval, jak Pole znovu znovu vyráží pra-vačkou, které se robotova paže staví do cesty jen trhaně a nerozhodně. Hrdlo měl křečovitě stažené, jako by se mu v těžkém vzduchu špatně dýchalo.

Pole rychle měnil postavení a útočil z různých stran. Maxo ho těžkopádně sledoval, neboť pohybovat se mu dělalo zjevné problémy.

"Je nádhernej," řekl Pole, když přestal. "Prostě nádhernej." Maxo k němu došel se stále zdviženýma rukama, Pole ho rychle dloubl pod žebra mezi nimi a vypnul ho.

"Koukni, Voceli, budeme ho muset nastavit na vobranu," řekl Pole. "Nic jinýho nám nezbejvá. Když ho necháme útočit, rozmlátěj ho na kousky."

Kelly si odkašlal. "Ne."

"Zatraceně - kdy začneš myslet hlavou?" štěkl Pole. "Je to bé dvojka, prokrista. Stejně dostane vejprask. Takhle bysme si vodnesli aspoň součástky."

"Chtějí, aby útočil. Je to ve smlouvě."

Pole zasyčel a odvrátil se.

"No a co?" zabručel.

"Vyzkoušej ho eště."

"Na co? Lepší už to nebude."

"Tak uděláš, co ti říkám!" zařval Kelly a uvolnilo se v něm všechno nastřádané napětí.

Pole se otočil zpátky a stiskl spínač. Maxova levačka vystřelila. Uvnitř cosi prasklo a paže se s tupým zařinčením bezvládně vrátila k robotovu boku.

Kelly zděšeně vyskočil. "Bože! Cos to provedl" Skočil k Poleovi, který stále mačkal knoflík. Ruka se ani nepohla.

"Řikal sem ti snad, ať tu ruku necháš na pokoji!" zařval Kelly. "Co to s tebou k čertu je?" V půli věty se mu zlomil hlas.

Pole neodpověděl. Vzal páčidlo a začal stahovat plát z levého ramene.

"Chraň tě Bůh, jestli si mu tu ruku zlomil..." zasyčel Kelly varovně.

"Já že jí zlomil!" odsekl Pole. "Tak poslyš, ty vylízanej primitive. Tahle hromada šrotu už tři roky mele z posledního. Vo poruchách mi nic nevykládej!"

Kelly zaťal zuby a do malých oček se mu vloudil vražedný pohled.

"Votevři to."

"Zkurvy -" zamumlal Pole a začal stahovat ramenní plát. "Ukaž mi nějakýho mechanika, kterej by se ti ty léta staral vo takovej parní válec. Ukaž mi ho."

Kelly neodpověděl. Strnule stál a sledoval, jak Pole snímá tvarovaný kus umělé kůže a dívá se dovnitř.

Jakmile se ho mechanik dotknul, spouštěcí pero prasklo a jeden kousek vyskočil na podlahu.

Pole začal něco říkat, ale brzy přestal. Očima sklouzl na Kellyho popelavý obličej.

Kelly se na něj otočil.

"Sprav to," nařídil chraptivým hlasem.

Pole polkl. "Voceli, to -"

"Sprav to!"

"To nejde! To péro bylo na prasknutí už -"

"Polámals ho! Teď ho sprav!" Kelly sevřel Poleovu ruku. Mechanik ucukl.

"Ruce pryč!"

"Co je to s tebou?" křičel Kelly. "Zbláznil ses? Musíš ho spravit. Musíš!"

"Voceli, potřebuje nový pero."

"Tak dem pro něj!"

"Ale, Voceli, tady ho nemaj," řekl Pole. "Říkal sem ti to. A i kdyby ho měli, nemáme šestnáct padesát, který za něj chtěj."

"Proboha, ne," řekl Kelly. Pustil Poleovu ruku a dopotácel se do opačného rohu místnosti. Složil se na lavičku a bez mrknutí oka civěl na velkého nehybného Maxa.

Dlouho jen seděl a zíral na robota, Pole se díval na něj a nepouštěl z ruky páčidlo. Kelly přerývaně dýchal. Jeho tvář byla bez výrazu.

"Kdyby se nedíval," zamumlal nakonec.

"Co?"

Kelly zvedl hlavu a rty měl pevně sevřené. "Kdyby se nedíval, mohlo by to vyjít."

"Vo čem to mluvíš?"

Kelly se postavil a začal si rozepínat košili.

"Co to -"

Pole náhle ztuhnul a čelist mu spadla. "Zcvoknul ses?"

Kelly si dál rozepínal knoflíčky na košili. Svlékl ji a odhodil na lavici.

"Voceli, nech toho!" řekl Pole. "To přece nemůžeš!"

Kelly neodpověděl.

"Ale, ty - Voceli, ty si zešílel!"

"Postavíme boxera, nebo nedostanem zaplaceno," řekl Kelly.

"Ale - ty to nepřežiješ!"

Kelly si stáhl tílko. Svalnatá prsa měl porostlá zrzavými chlupy. "To se musí voholit," prohlásil.

"Voceli, no tak," řekl Pole. "Ty -"

Kelly se posadil a začal si rozvazovat tkaničky u bot. Pole na něj vytřeštil oči.

"Nikdy tě tam nepustěj. Nebudou přece věřit, že ses -" Zarazil se a nejistě vykročil ke Kellymu. "Voceli, prokristapána!"

Kelly vzhlédl k Poleovi smrtelně vážným pohledem.

"Pomůžeš mi," řekl mu.

"Ale voni -"

"Nikdo neví, jak Maxo vypadá. A mě viděl jenom Waddow. Když se nebude dívat na zápasy, sme v pohodě."

"Ale -"

"Nepoznaj to," řekl Kelly. "Béčkům taky teče krev."

"Voceli, prosim tě," řekl Pole roztřeseným hlasem. Zhluboka se nadechl a snažil se uklidnit. Rychle se posadil vedle plecitého Ira.

"Koukni," zkusil to odjinud. "Mam na východě sestru - v Marylandu. Zatelegrafuju jí, ať nám pošle na cestu zpátky."

Kelly vstal a rozepnul si pásek.

"Voceli, znám ve Filadelfii chlápka, co má bé pětku a levně ji prodá," zoufale se snažil Pole. "Ty prachy nějak seženem a - Voceli, prokrista, deš na smrt! Je to bé sedmička! Copak to nechápeš? Bé sedmička! Rozseká tě na kusy!"

Kelly Maxovi stahoval černé trenýrky.

"Já ti to nedovolim," pokračoval Pole. "Zajdu za -"

Vtom se Kelly otočil, skočil k němu, chytil ho a postavil na nohy. Měl prázdné oči a stisk jako železa na medvěda.

"Pomůžeš mi," řekl tichým rozechvělým hlasem. "Pomůžeš mi, nebo ti vyrazim mozek támhle na tu zeď."

"Chcípneš tam," zamumlal Pole.

"Tak chcípnu," řekl Kelly.

Když Pole vedl zakrytého Kellyho do ringu, z kanceláře vyhlédl pan Waddow.

"Hejbněte sebou," houkl na ně. "Čeká se na vás."

Pole křečovitě přikývl a vedl Kellyho do sálu.

"Kde je majitel?" zavolal za nimi Waddow.

Pole rychle polkl. "Někde na tribuně."

Pan Waddow zabručel a zabouchl za sebou dveře od kanceláře. Pole se zhluboka nadechl.

"Měl sem mu to říct," zamumlal.

"Zabil bych tě," ozval se zpod přehozu Kelly.

Za zákrutem chodby řev diváků značně zesílil. Kelly pod plachtou cítil, jak mu po spánku stéká kapka potu.

"Poslyš," řekl Poleovi, "mezi kolama mě budeš muset votírat ručníkem."

"Mezi jakejma kolama?" zeptal se Pole upjatě. "Nepřežiješ ani jedno."

"Drž hubu."

"Myslíš si, že proti sobě máš nějakýho tvrdýho boxera? Ne, máš proti sobě stroj! Copak ne -"

"Řek sem, ať držíš hubu."

"Ty jeden tupej -" Pole se včas zarazil. "Když tě budu utírat, bude jim to jasný."

"Bé dvojku léta neviděli," přerušil ho Kelly. "Když se budou ptát, řekni, že prosakuje volej."

"Jasně," řekl Pole znechuceně. Kousl se do rtu. "Voceli, z toho se nedostaneš."

Druhou polovinu věty pohltil řev davu, jímž procházeli do ringu. Kelly neohýbal kolena a snažil sejít prkenně. Naplnil plíce a pomalu vydechoval.

Vedro na něj padlo jako závaží. Připadalo mu, že sestupuje po dně oceánu horka a hluku do stále větší hloubky. Kolem sebe slyšel hlasy, které se postupně ztrácely vzadu za ním.

"Domů ho povezeš v krabici!"

"Jestli to neni Sráč Maxo!"

A nakonec nevyhnutelné: "Šrot, šrot."

Kelly nasucho polkl a v slabinách ucítil podivné napětí. Žízeň, pomyslel si. Vzpomněl si na bar přes ulici proti nádraží v Kansas City. Potemnělá kóje, vzadu na loku chladný vánek z ventilátoru, orosená láhev v rozpálené dlani. Za poslední hodinu se ani jednou nenapil. Věděl, že čím méně toho vypije, tím méně se bude potit.

"Bacha."

Cítil, jak k němu mechanik pod plachtu strká ruku, chytá ho za loket a směruje ho.

"Schůdky do ringu," řekl Pole koutkem úst.

Kelly natáhl nohu před sebe, dokud špičkou boty neucítil první schod. Postavil se něj a začal stoupat.

Nahoře se mu Poleovy prsty zase sevřely kolem lokte.

"Lana," oznámil Pole opatrně.

Bylo těžké se skrz ně dostat s přehozem. Kelly málem upadl, což vyvolalo další krupobití posměchu a nadávek. Pod nohama ucítil měkkou žíněnku a za sebou stoličku, kterou mu přistrčil Pole, a na kterou se posadil možná příliš trhaně.

"Hej, dekuj se s tím jeřábem!" zavolal muž v druhé řadě. Všeobecné veselí.

Vtom Pole stáhl plachtu a položil ji na pravou rampu.

Kelly seděl v rohu a díval se přímo na Maynardského Bleska.

Bé sedmička byla nehybná a ruce v rukavicích měla svěšené podél těla. Z pórů na lebce vyrůstala dokonalá napodobenina krátkých blond vlasů. Tvář připomínala bezcitného Adonise. Nápodoba svalů na trupu i končetinách byla téměř perfektní. Kelly dokonce na chvíli málem podlehl zdání, že se vrátila všechna ta léta, on je zase boxerem a čelí mladému vyzyvateli. Opatrně polkl. Pole se k němu přikradl a předstíral, že něco dělá na ramenním plátu.

"Voceli, nedělej to," zamumlal ještě jednou.

Kelly neodpověděl. Dál pozoroval Maynardského Bleska a přemýšlel o soustavě okamžitě reagujících obvodů pod ladnou křivkou hrudníku. Začal se mu svírat žaludek. Jako by mu za svaly a vazivo popotahovala ledová ruka.

Do ringu vlezl brunátný muž v bílém obleku a natáhl se po mikrofonu, který se houpal od stropu.

"Dámy a pánové," oznámil zvučně, "první zápas večera. Polotěžká váha na deset kol. Z Filadelfie bé dva, Rváč Maxo."

Dav zahučel. Do ringu vletělo několik papírových vlaštovek a ozvalo se mnohanásobné "Šrot!"

"Proti němu stojí naše bé sedmička, Maynardský Blesk!"

Ovace a zuřivý potlesk. Bleskův mechanik zmáčkl spínač v levé podpažní jamce, bé sedmička vyskočila na nohy a rukama zdviženýma ve vítězném gestu vítala diváky. Dav se šťastně rozesmál.

"Proboha," zabručel Pole, "tohle sem ještě neviděl. To musí bejt nějakej novej trik."

Kely zamrkal, aby uvolnil těžknoucí víčka.

"Následovat budou ještě tři zápasy," ohlásil brunátný muž, odešel z ringu a mikrofon vystoupal ke stropu. Rozhodčí nepřišel. Béčka neuměla nepovolené údery - jejich konstrukce to nedovolovala. Na zem sražené béčko už zůstalo ležet… Nová bé devítka, jak alespoň rozhlašovalo Mawlingovo reklamní oddělení, se ale dokáže sama vzpamatovat a vstát, což umožní zajímavější a delší zápasy.

Pole předstíral, že Kellyho naposledy kontroluje.

"Voceli, tohle je tvoje poslední šance," zaškemral.

"Zmiz," řekl Kelly, aniž by pohnul rty.

Pole se chvíli díval do Kellyho nehybných očí, zhluboka se nadechl a narovnal.

"Drž se vod něj zpátky," stačil ještě Kellyho varovat, než se protáhl mezi provazy.

V protějším rohu ringu stál Blesk a bouchal pěstí jedné ruky do dlaně druhé, jako opravdový mladý boxer, který se nemůže dočkat začátku boje. Kelly vstal a Pole zpod něj vytáhl židličku. Pozoroval, jak se na něj zaostřují robotova zraková centra. Strachem se mu sevřel žaludek.

Vtom se ozval zvon.

Bé sedmička plynule vykročila ze svého rohu, rukama v tradičním obranném postavení zlehka kroužila před obličejem. Rychle se blížila ke Kellymu, který automaticky opustil svůj roh, jako by přestal myslet. Cítil, že i on zvedá ruce, jako by mu je zvedal někdo jiný, a nohy mu připadaly ze dřeva. Dál se díval do jasných nehybných očí Maynardského Bleska.

Srazili se. Robotova levačka vylétla a Kelly ji odrazil; i přes rukavici však cítil ocelově tvrdou mechanickou pěst. Ta znovu vyrazila. Kelly uhnul hlavou a na rtech ucítil horký závan. Zaútočil vlastní levačkou a zasáhl Bleska do nosu. Bylo to, jako by praštil do kliky u dveří. Rukou mu prolétla ostrá bolest a měl co dělat, aby udržel nehybnou tvář.

Bé sedmička naznačila úder levačkou a Kelly ji odrazil. Nezastavil ale pravici, která vylétla vzápětí a škrtla mu o levý spánek. Ucukl hlavou, ale robot mu levačkou zasadil úder za ucho. Kelly na okamžik ztratil rovnováhu, ucukl dozadu a vypálil levačkou, kterou bé sedmička snadno odrazila stranou. Kelly chytil balanc a zasáhl robota na čelist pořádným pravým zvedákem. Rukou mu proběhla vlna bolesti. Blesková hlava se ani nehnula. Vyrazil levačkou a zasáhl Kellyho do ramene.

Kelly odcouval, jako by pozadu šlapal na kole. Slyšel, jak někdo ječí: "Dejte mu bicykl!" a vzpomněl si, co říkal pan Waddow. Vyrazil proti Bleskovi.

Vzápětí chytil ránu levačkou pod srdce a cítil, jak úder otřásá celým tělem. Srdce měl v jednom ohni. Křečovitě vypálil levou pěstí a znovu zasáhl bé sedmičku do nosu. Jen si způsobil další bolest. Po ráně pravačkou do prsou zavrávoral. Začal se stahovat. Bé sedmička ho znovu udeřila do prsou. Kelly ztratil rovnováhu a znovu jí nabyl až po několika spěšných krocích vzad. Diváci začali pískat. Protivník k němu došel bez jediného mechanického zvuku.

Kelly se zastavil. Prudce vypálil pravačkou a minul. Setrvačnost úderu ho rozkolísala a Blesková levačka ho tvrdě zasáhla do pravého nadloktí. Ruka bolestí znehybněla. Kelly, polkl bolestný výkřik, ale to už se mu robotova pravačka zabořila do houbovitého břicha a vyrazila mu dech. Nesmyslně uhodil bé sedmičku do levé tváře. V očích jí blýskalo.

Když proti němu Blesk znovu vyrazil, Kelly ukročil stranou a radiální oční centra ho na chvíli ztratila. Kelly se rychle dostal z dosahu a zhluboka dýchal nosem.

"Pryč s tim šrotem!" zařval někdo.

Kellymu se v krku třásl dech. Rychle polkl a vyrazil proti Bleskovi, který ho zrovna našel. Zaútočil rychle, aby zmátl elektrické obvody, a tvrdě vyrazil pravačkou proti robotovu trupu.

Mechanická levačka vylétla vzhůru a železné zápěstí ho zlehka odrazilo. Totéž se opakovalo s Kellyho levačkou, načež uhodil Blesk a podruhé vyrazil Kellymu dech. Boxerova levačka stěží zasáhla robotův kamenný hrudník. Kelly se zapotácel, soupeř vyrazil za ním. Dál a dál útočil a Blesk jeho útoky odrážel strojově přesnými kryty a protiútoky. Kelly musel neustále ucukávat hlavou. Ještě více se zaklonil a spatřil pravou pěst, které se už nemohl vyhnout.

Rukavice ho zasáhla jako ocelové beranidlo. Za očima Kellymu do hlavy vystřelila palčivá bolest. Ring se ztratil v černém mraku. Bolestný výkřik zanikl v řevu davu, když málem upadl na záda a z nosu a úst mu vytryskla jasně červená krev, která si v ničem nezadala s barvou používanou v béčkách.

Zastavil se až o hrubé a tvrdé provazy. Chvíli se o ně opíral, pravá ruka mu bezvládně visela podél těla, levou se chránil. Instinktivně zamrkal a snažil se zaostřit. Jsem robot, pomyslel si, robot.

Vtom k němu postoupil Blesk, pravačkou ho udeřil do prsou a levačkou do břicha. Kelly se zlomil v pase a snažil se popadnout dech. Pravačkou dostal úder do hlavy, který ho poslal zpátky na provazy. Diváci řvali.

Kelly zahlédl rozmazaný obrys Maynardského Bleska. Na žebrech cítil další ránu, tvrdou jako obuškem. Zoufalý bezmocí vystřelil proti robotovi levačkou, ale ten ji snadno odrazil. Na rameni ucítil další prudký úder. Zvedl pravačku a snažil se alespoň zpomalit levý hák, který mu mířil na čelist. Robotova pravá pěst mu znovu promáčkla žaludek. Zlomil se v pase. Tvrdá pravačka ho jako kladivo vrátila na provazy. V ústech cítil horkou slanou krev; připadal si, jako by ho řev davu polykal. Vydrž stát! - zakřičel na sebe. Stůj, proklatě! Ring se před ním vlnil jako kalná voda.

V zoufalém vypětí vyrazil proti krásné vysoké postavě před sebou pravačkou nejsilněji, jak dokázal. V pěsti i v zápěstí něco prasklo a rukou mu proběhla spalující bolest. Zdušený výkřik nikdo nezaslechl. Pravačka mu klesla, levou už také neudržel, a dav volal na Bleska, ať ho dorazí.

Teď už je dělilo jen pár palců. Od bé sedmičky pršely rány, z nichž každá našla cíl. Kelly pod nimi ztrácel kontrolu nad tělem. Hlava mu létala ze strany na stranu. V šarlatových stuhách mu po obličeji stékala krev. Podél těla mu visela ruka jako uschlá větev. Údery ho vrhaly na provazy, které ho odrážely vstříc dalším ránám. Už neviděl. Jen slyšel hučení davu a svištění robotových rukavic, vždy zakončené tupou ranou. Stůj, pomyslel si, hlavně zůstat na nohou. Zatáhl hlavu mezi ramena, aby se alespoň trochu chránil.

Stál ještě sedm sekund před koncem kola, když vtom ho ocelová pravačka srazila na žíněnku.

Chvíli ležel a popadal dech. Pak se začal rychle sbírat, ale stejně rychle mu došlo, že vstát nesmí. Znovu se položil břichem na teplou žíněnku a hlava mu třeštila bolestí. Slyšel pískání a dupot nespokojeného davu.

Když se k němu Pole konečně dostal a přetáhl mu přes hlavu plachtu, diváci tak řvali, že Kelly ani neslyšel jeho hlas. Cítil pod potahem mechanikovu velkou ruku, která ho vedla, ale přesto upadl, když prolézal mezi lany, a málem ještě jednou, když sestupovali ze schodů. Nohy měl jako z gumy. Hlavně zůstat na nohou. Mozek stále omílal tu jednu větu. V šatně se složil. Pole se ho snažil vytáhnout na lavici, ale nedokázal to. Nakonec Kellymu pod hlavu složil své modré sako a začal kapesníkem otírat čůrky krve.

"Ty pitomče," opakoval stále tenkým roztřeseným hlasem. "Ty pitomče."

Kelly zvedl levou ruku a odstrčil ho. "Di pro - ty - prachy," zašeptal chrčivě.

"Co?"

"Prachy!" vydechl Kelly přes zaťaté zuby.

"Ale -"

"Hned!" Kellyho hlasu bylo stěží rozumět.

Pole vstal a chvíli se díval dolů na Kellyho. Pak se otočil a odešel.

Kelly ležel na podlaze, ztěžka se nadechoval a pak pomalu a pískavě vypouštěl vzduch. Nedokázal pohnout pravou rukou a věděl, že je zlomená. Cítil, jak mu z nosu a z úst vytéká krev. V těle mu škubalo bolestí.

Po chvíli úsilí se opřel o levý loket a s nesmírnou bolestí v krčních svalech pootočil hlavu. Když viděl, že Maxo je v pořádku, zase si lehl. Koutky úst mu zaškubaly v úsměvu.

Když se Pole vrátil, Kelly s vypětím všech sil zvedl hlavu. Pole přistoupil a klekl si k němu. Začal mu zase otírat krev.

"Máš je?" zeptal se Kelly ochraptělým šeptem.

Pole ztěžka vydechl.

"No co?"

Pole polkl. "Půlku."

Kellyha něj chvíli nechápavě civěl s otevřenými ústy. Jeho oči tomu nevěřily.

"Řikal, že nevysolí pětikilo za jedno kolo."

"Co tím chceš říct?" Kellymu se zlomil hlas. Zkusil se postavit a opřel se při tom o pravou ruku. Zbělel, přidušeně zařval a spadl zpátky. Hlavou dopadl na složené sako a zavřel oči.

"To nemůže - to nejde," zašeptal.

Pole si olízl suché rty.

"Voceli, koukni - s tím nic nenaděláme. Má v kanclu bandu goril. Nemůžu..." Sklonil hlavu. "A kdybys tam šel ty, věděl by, cos proved. A - moh by vzít zpátky i těch dvěstěpadesát."

Kelly dál ležel na zádech a díval se bez mrknutí do světla holé žárovky. Hrudník se mu trhaně zvedal a klesal.

"Ne," zamumlal. "Ne."

Dlouho tak ležel bez jediného slova. Pole donesl trochu vody, umyl mu tvář a dal mu napít. Otevřel svůj kufřík a zašil Kellymu rány. Na ruku mu zhotovil závěs z šátku.

O čtvrt hodiny později Kelly promluvil:

"Zpátky pojedeme autobusem."

"Co?" zeptal se Pole.

"Vrátíme se autobusem," opakoval Kelly pomalu. "To bude jenom šestapadesát babek." Polkl a znovu se položil na záda. "Zbydou nám skoro dvě stovky. Koupíme mu nový - nový spouštěcí péro a tu - čočku do voka a -" Zavřel oči a chvíli je neotvíral, protože se mu místnost zase začala rozplývat.

"A vazelínu," řekl po chvíli. "Fůru vazelíny. Bude zase jako novej."

Vzhlédl k Poleovi. "Pak už budeme všichni za vodou. Maxo bude zase ve formě. Seženeme nějaký slušný zápasy." Polkl a pracně se nadechl. "Potřebuje jenom trochu práce. Nový pero, novou čočku. To ho dá dohromady. Ukážeme těm parchantům, co dovede bé dvojka. Starej Maxo jim to ukáže. Jasný?

Pole shlédl na velkého Ira a vzdychl.

"Jasně, Voceli."

přeložil Robert Tschorn