MAGORŮV

NOČNÍ ZPĚV

/1999–2011/

Znění tohoto textu vychází z díla Magorova summa III tak, jak bylo vydáno v Praze nakladatelstvím Torst v roce 2015. Pro potřeby vydání Městské knihovny v Praze byl text redakčně zpracován.

§

Text díla (Ivan Martin Jirous: Magorův noční zpěv), publikovaného Městskou knihovnou v Praze, je vázán autorskými právy a jeho použití je definováno Autorským zákonem č. 121/2000 Sb.

Vydání (obálka, upoutávka, citační stránka a grafická úprava), jehož autorem je Městská knihovna v Praze, podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Nevyužívejte dílo komerčně-Zachovejte licenci 3.0 Česko.

Verze 1.0 z 21. 6. 2019.

Alici Číhalové

1.

Za úsvitu v Trutnově

(ve spolupráci s Helenkou P.)

Člověk si bokem

lehce zamrdá

Dagmarka doposud zdánlivě spící

hbitě vzbudí se jak čamrda

2.

Laďovi Kořenovi

Chtěl jsem pít

whisky

objednal jsem whisky

ten blbec

zvoral to jako dycky

Nalil nám fernet

Nezabil bys

ho hned?

3.

Holkám z Náměště

Přešel jsem

Karlův most chudých

vtom ustrnul jsem ou

V Náměšti nad Oslavou

Nad Oslavou

ou

měsíc stál

tak se mi chtělo chcát

že nachcal bych

i svatý grál

Nad Oslavou

ou měsíc stál

tolik krásné tvé kundě

se podobal

skvrnitý flekatý

jak filcky na něm by sídlily

Oslava plula dál

a filcky po chlupech

kundy tvé

skákaly dál a dál

jak do dálky

do níž opustilas mě

ty svině

5.

Aramu Jinayanovi

Pod dubem

a pak za dubem

šel si hinduista

a mumlal si asi

óm

óm

óm

Na rozcestí cest

potkal ho ekonom:

co si to tu mumláš?

jakej óm?

Ty šmudlo

já jsem elektrikář

a žádnej intrikář

Říkal jsem Ohm!

6.

Milostná I.

Ach,

přál bych si vidět pole plné Jitek,

a na něm pásl by se sličný dobytek,

a já bych jedním z těch býků byl

a zakusoval se do jitek – rostlin.

Ach,

přál bych si být pluhem,

jenž ruchadlem by plenil chrpy, Jitky a rmen

být ruchadlem, jež Jitky przní,

mlátičkou, z níž odsýpá se zrní.

Ach,

to všechno marné jsou jen sny

Jitka Londýnovi se podbízí,

a já jen smutně civím na zplanělá luka

Jitko Jituško – to jsou má muka.

7.

Milostná II.

Čuňas do toho kváká

asi ho svrbí kůže u ptáka

Když zahlédl jsem Jitku

uprostřed společného stolu

vztyčil se mi ten jenž předtím

(snad říct to smím)

neochvějně mířil dolů

Udělal jsem na Jitku

rozverně: ku kú!

Laskavě pohrozila mi: Ty kluku!

Ach,

tyto lásky nerealizované

u přeplněných stolů

ten jenž na chvíli vztyčil se

zas mířil tam dolů

8.

Píše mi Petruška laskavě:

Magore, nechlastej tolik.

Dík za včas vyslovená slova

z domu oběšencova.

9.

Tolik let strávil jsem bez antabusu

mezitím s ženami různými líhal jsem

kolik jsem musel strávit hnusu

Teprve Lenku když jsem

poznal a líbal

jakoby léta ta minulá

vítr někam odnesl odvál a vzal

Nevím

čím víc bych si tě

přiblížil,

ó Lenko

Ko ko ko dák!

10.

Potkal jsem Radima

na Smíchově U Netopýra

užasl jsem a v duchu řek si

Kýho výra!

Je to kamarád Fandy Kolmana

jakoby do huby mi

spadla mana

11.

Andreo,

Karel tvrdí, že čekal na

Tebe pět hodin,

a že čekal by i déle.

Prosímtě, řekni mu,

di do prdele.

Působíš na mne jak mor.

Nečekal bys na mne,

kdyby s Tebou nebyl Magor.

12.

Sacherovi Masochovi

(ve spolupráci s Honzíkem Kvasničkou)

Popíjet budu už jen mírně,

aby s bičem nepřijela

za mnou

domina Dáša z Vídně.

13.

Chtěli jsme s Liborem

koupit Haničce k svátku květinu:

Však Marie s tváří jak neoloupala by

z ní noční krém,

řekla nám: vy blbci jste, inu,

což nevíte, že Hanka je květinářka?

Vy jste tak blbí, že i řezníka učili byste,

jak do polévky dělá se játrová zavářka.

Pak nás napadlo: což knihou tak potěšit

srdce Hanky?

Řeklo nám orákulum: vy pitomci,

vždyť ona čte jen výpisy z banky.

Tak bloumali jsme Heřmanovým Městcem,

neschopni, bezradni, bylo nám těžce

Pak našli jsme ten pravý krám,

aspoň v chvíli té zdál se tak nám.

Na štítu stálo Obyvatelstvu služby.

Zajásal Magor: to splní naše tužby.

Měla tam být i zastavárna i bazar fakt!

Tam zakoupíme nějaký úžasný artefakt.

Však řekla nám prodavačka otráveně,

co čtete na fasádě, vyvracím zákazníkům

denně.

To napsal tam můj megaloman šéf –

úžasně tím prý zvedne nám se kšeft.

Kolik let čítá ta vaše přítelkyně?

Tož nezoufejte, snad pro ni něco tu je

A ukázka na podtitulek reklamy poslední:

Přednostně zařizujeme služby pohřební.

14.

Řeka lihu je vypita,

to není Sylvie,

zbytečně Nikolaj mi laje,

já vím své.

Nebýti pita,

je po mně veta. Díky, Samsone!

Stejný jak Bondy jsem blázen:

předčasně vypil jsem bazén.

15.

Filosofický diskurs

v útrobách Velryby

Martinu Heideggerovi

Nepleť si

floskuli

s blátivou splešťulí

18.

Psům

Jak to, že

mne nechají

pobíhat bez náhubku?

Jak to, že

do huby nestrkají mi

v octě macerovanou hubku?

Když jsem se

na to optal,

pravil mi z pouště

Tuarég,

nikoli Arab:

Jseš srab!

21.

Omluvenka z hospody

Pod Komínem v Dačicích

Růženko,

miláčku, nesu Ti omluvenku.

Zapad jsem Pod Komín na chvilenku.

Slibuju Ti,

už se to nebude opakovat.

Ledaže bych se před Tebou

neměl kam schovat.

22.

Když jsem zjistil

že svátek má Jitka

na duši pad mi stín:

a kde je kytka?

Tak Jitko promiň

místo kytky

složil jsem ti

verše plytký

5. 12. 2000

24.

Jilská 22

Za rohem

Roman uviděl dívku nádhernou sličnou a

plavou jak podzimní listí

řek Magorovi

ohlídej mi pípu

ohlídej mi pípu chvilku

než tuhle holku típnu

Začas vrátil se Roman

zjizvený

zachmuřený

za pípu vrátil se

v sebe ponořený

řek Magorovi

zrcadlo snad udělat bysme měli

Pak když utvořil zrcadlo

s Magorem kterému tolik věřil

rozplakal se

a otvírák na pivo

vnořil si do žil

27.

Ode mne

ty kreaturo

už nikdy

neuvidíš

ani korekturo

Stoilove

bulharská stvůro

28.

Když vstoupil jsem

do hospody U Divočáka

do Králík

v duchu touhou zahořel jsem

kdyby to tak Pán Bůh navlík

abych života svého

dny

skončit směl

Když došlo mi

co jsem si pomyslel

studem jsem zrůžověl a

hanbou jsem se zarděl

Než život úžasný

uzřít U Divočáka

radši ať pro mne už

přijde si Zubatá

30.

Opatrná marginálie k současné

vnitropolitické situaci

(s nepřehlédnutelnou aluzí na kultovní text z Magorových labutích písní)

Josefu Šteffelovi

Když jsem šel druhého septembra

lipovou alejí

z Bítova,

na Tebe myslel jsem, Andreji

Stankoviči, do kundy,

znova.

Ach, ta doba!

Ach, ty doby!

Ty kundy!

Na prahu pětašedesátky

Keď som sa opäť

ocitol v Košiciach

ach

povedal som len

radšiej byl bych v píči

než v Košici

Vím

Košice jsou rodu množného

vždyť ani těch píčí

nečeká mne už mnoho

– – –

Nazdávalo sa mi

že Erik je zbabělec

veď sa bránil keď objednal jsem

dve pálenky na koniec

A vraviel na to Erik,

z Úloži podivný archaický tvor:

To nerobilo ani Štb,

čo robí Magor

Báseň pro Maruš

Naposledy říkám ti,

Maruš,

vítáme tě tady Pod Komínem,

jseš hodná, žes přišla,

ale hlavně tady neruš

My máme

s Karlem i s Péťou

svoje touhy,

nekonečný tah malých panáků

bývá dlouhý,

Maruš,

prosímtě,

hlavně neruš

Morytát o tragédii v hospodě

Pod Komínem

I.

Proč jsme ach neměli to za zlé znamení

když bílý čáp padaje komínem

v čápa černého se promění

Stejně tak Pepa Bouda

mašince Jokers Gold nebývale věrný

s prázdnou kešení odchází šeptaje:

jsem na kříži

jdu se oběsit

jsem černý

II.

Pak odletěl černý čáp

štamgasti oddechli si: černý čáp

prokleté znamení

konečně zmizel

s ním navždy odešla

i naše svízel

Leč ve chvíli té

ke dveřím pohlédli

zesinali a řekli běda:

Pod Komín vcházel

inženýr architekt Brutální Béďa

III.

Otřáslo hrůzou však se Pod Komínem ghetto

když nastalo milostivé dačické vražedné léto

Radostně na vrbách skřehotaly Harpyje

mrtvolu ženy vybledlou až bledou lovili

když z Dyje

Padouch činu toho odporného štamgast z Pod Komína Kadlec

zjistiv že padá klec uprchl do Lidéřovic

Co byste chtěli slyšet víc

Na Břežance

Magor vyžadoval od Mati

za nesplněný úkol penále

Maťa řek Magorovi:

Ty, ty, ty,

ještě jednou přede mnou zmiň

slovo penále,

a budeš mít namále!

Garçone odnášej

Nechci mít prázdných

sklenic

před sebou tolik

Co kdybych potom

v očích věčnosti

byl alkoholik?

– – –

Přišel mě nasrat

asi

asistent z Architektury

kurva

Karel Doležel

kdyby nepřišel za mnou

snad bych to oželel

leč přišel

Tak život můj už jenom žal

příště přijde zas

ňákej

Doležal

– – –

Ty žiješ na prknech

jež znamenají svět

já i prkna z podlahy jsem vyrval

abych nežil ani na těch

jež svět neznamenají

Přesto cosi společného

prkna má bývalá

i prkna tvá současná spolu mají

Společný svět

stlučený z prken

z prken stlučené rakve

do nichž předtím žijící

uléhají

Do nichž

ulehneme i my

Odchod z Oázy

Jiří,

jdu vařit bramboři.

A jdu vařit i polívek,

vrátím se za chvilek.

Nonstop Pytel

Madam

Vy jste byla v kriminále?

Byla

Pak je to v pořádku

Kopřiva

(rekonstrukce)

Ptal jsem se Placáka

na cestě do Košic

Když míjela nás Ilava:

víš ty vůbec

co je žihľava?

Odpověděl mi ten degeš:

vieš, to bude asi

cosi

mezi Žilinou a Ilavou

Za barem před barem

Víš kolik je lidského neštěstí?

Kolik vyslechnou jenom barmani za barem

v enklávě počasí klidného za barem

zatímco venku vítr i vichr sviští

Holenku

barmani vyslechnou i příhody

o lidském štěstí

vždyť zákazníci náhodní

jim lžou

a jejich lži barmani netečně vyslechnou

– – –

Magor se raduje

to se to píše

Petruška na stole když leží na břiše

Vrtí se pode mnou slastí

zkusím to vyjádřit básní

Báseň ta vyjde v knize

Magorův noční zpěv

doufám že v milé mé nevzbudí přílišný hněv

Až Dáša Vokatá uvidí magazín

zařve jen: Petruško zhyň!

Na Neklance

Petru Bohunovskému

Marně vzpomínám

marně vzpomínám

marně vzpomínám

a nevím na co

Marně vzpomínáš

jediné co víš

stálo to za to

Stálo to za co?

to je to

nač vzpomínáš

– – –

Víte vy vůbec

kdo je Jiří Benda?

Myslíte si možná o něm

že je tetovanej rocker

že je tak blbej

že neumí hrát ani pocker

že je ještě blbější

že neumí hrát ani prší?

Nepodceňujte Bendu

aby vám nedal na bednu

Dneska se dožil skoro padesátky

a čilej je jako ryba

přemístěná do sádky

Na Neklance II.

Nejenom tato hospoda

Na Neklance

je ústím k brance

jíž vejdeme do jiného světa

v němž nejsou

daňová přiznání

o nichž Brabenec neustále žvaní

v němž Petr Prokeš

bude pořád týž

i Pájka Fišer

Jak pravil Bondy

na život a smrt

se vyser

Na Neklance [III.]

Leta vím, že nejsem

hudebník

vím to od malička

do lidušky sedm let

chodil jsem týrat klavír

Však nikdy neměl jsem

takový vztek

zjistil jsem dnes

že Vráťa umí hrát

i na náustek

Nepodařený odchod zpod Komína

Odcházeje už

zastihl mne Karla Dvořáků hlas:

Kam zas tak chvátáš?

čeká nás tady egyptská úza

Hrůza

Když mě David B. v Poličce na chvíli opustil hledaje mobil

A když se vrátil

ptal jsem se: máš ho?

Mám!

Kde byl?

Ani nevim

Františku Hamzovi

S Alinou mluvili jsme

o Transylvánii

vysvětloval jsem jí jemně

česky je to Zálesí

I já jsem Zálesík

sem ruku a drž se pevně

V pondělí 10. května na Oáze

Ačkoliv po víkendu

po smršti panáků

nechtěl jsem

ani pít ani vidět tvrdé

náhle přede mne Ríša

panáka tequily postavil hrdě.

Vzpamatoval jsem se za chvíli:

co je to za trik?

Potom mi došlo: narodil se Patrik.

Tak šťastná událost zapít se musí

i kdybych při tom měl vypustit duši

Na Neklance [IV.]

Jiří

žízním

– – –

Na zahradě v Aspektu

pravil mi Erik:

tam roste kanadský buk

Magor mu odvětil:

jak jsi to zjistil?

Máš snad sebou

notebook?

Když po mně pořád chtějí

nějaké psaní

(v non-stopu na Smíchově)

Proč já blb

nezůstal jsem u krumpáče

jak mi dobře bylo

ve Staré Říši

za totáče

Při hře s Běžcem

Dobyl jsi zpátky věž

Tak co si stěžuješ?

– – –

Ne že nejhorší

přijde na konec

šedesáti šesti dožil

se Vráťa Brabenec

Ne že na konec

přijde nejhorší

což myslíte si kdyby tolika let

dožili se termiti

bylo by to lepší?

Čtěte si Maurice Maeterlincka

Život mravenců a

Život termitů

Buďte rádi že Vráťa

podoben termitům

žije v skrytu

– – –

Snad po desáté

slaví narozeniny dvacáté čtvrté

Lubor Maťa

Výročí je to kruté

tolik že už je Maťovi?

na to ti pouze Sbor kastrátů břežanských odpoví:

Ano tolika let dožil se tvor ten odporný

Maťa Lubor

uhrančivý tvor jenž poškodil i moje čivy

Jsa básníkem jejž Lubor také vydal

čímž pověst moji do doby té úspěšnou navždy zkydal

dnes na sklonku září mu vzkazuji:

Boží oko bdí nad námi všemi

a trestá

Abys Lubore na oslavě příští nevypadal

jak vysušená treska

2010

Petrovi Placákovi

Seděl jsem U Smolíků

s Mirkem Salavů z Lípy

šumivě k tomu nám zněl

šelestivý zvuk pípy

Za okny doléhal již březen

kreslil jsem Humpolce znak

složený z Trčků i Salavů břeven

Arnošta z Keskovce vidlic

a střechy pánů z Dubí zavinuté

Co bys chtěl víc hovado tupé

v divokém čase předjarním

Co já vím?

O staré lásce

Mladě Opočenské

Jdu se vyčurat

pravila

Nechceš podržet nad kanálem?

ačkoli

dnes asi už bych tě neunes

Nechci,

stačí mi vzpomínat

jak drdol můj namočils mi

do Čertovky

Sušila jsem ho dva dny

dva dny sušila jsem drdol

Na kanálek

už ne

Pýcha

Liboru Krejcarovi

Ach Pane

pýcha je strašlivá svině

do kotoučku

do spirály radši zaviň mne

Pavučinou mne udus

než ten hnus

Strašlivá svině je pýcha

cha chá

– – –

Jsme na vernisáži obrazů

Zbyňka Benýška

Jaká vernisáž?

stačí se dívat po vizáži

těch, kteří sem dneska přišli

I na obrazy

vždyť i na nich vizáže jaksi

jsou pokroucené

či šikmé

tak i vám svět bude se jevit

až z hospody U prince Miroslava

podaří se vám odejít

Tvrdili kunsthistorici

že Benýšek maluje hyperrealismus

blbost

pouze obrazy svými

estetizuje vlastní náš hnus

Odchod z Oázy II.

Musím jít domů

mám bramborovou kaši

od Dáši

pod peřinou

Vychládá každou

vteřinou

– – –

V hospůdce

Pepíček Čečil krásně hrál

na akordeon

on

napadla báseň mě úchvatná o něm

Však igelitka s papírem

visela tři kroky ode mne

než jsem se k tašce dostal

abych báseň si zapsal

ta svině opustila mne

Pepíčku Čečile

ta báseň je v piče

vidíš jak básně křehké

jsou

tři kroky neučiněné

stačí je zničit

Ach Pepíčku

snažně tě prosím

zazpívej píseň mi o piči

abych smutek po básni nenapsané

moh v srdci v sobě zničit

Důrazná řeč

k Alžbětě Kopecké

Kdo se nesnaží

v pekle na pánvi se smaží

Olivero Malinovi

Panák není víno

ty dylino

Literární kavárna v Řetězové

Vždyť život mohl by být

už jenom hezký

Seděl se mnou u stolu

Honza Nebeský

a srdce mého rozpolceného

chvěla by se půlka – naproti dřepí Tomáš

Kulka

a vedle Němec David

Viď, málem zapomněl jsem

na Zdeňka Mertu

K čertu!

– – –

S Mejlou

stávali často jsme u pípy

a ptali jsme se navzájem:

jaká?

Marus!

A pili jsme Jakamarus

Teď na Oáze

Mirek Slavík

jenž daroval mi péro

z výra velikého za

klobouk

řekl mi

Konzultoval jsem to s latinářkou

není to jak jsi říkal

Bubo fallus

leč Fallus bubový

Co všechno člověk v životě se nedoví

– – –

Rád zažil bych zda šumí tak hvozdy na Šumavě

jak slivovice šumavská šumí v mojí hlavě

ani kouř milířů nevoní tolik na Boubíně

jak vůně jež z Karlovy slivovice se line

Ach voní-li tak celý šumavský prales

jak rád bych do něho

s lahví slivovice zalez

Fúzistovi (V.)

Tak prapodivně dnes završujem fúzi:

Zatímco mně, slabému Tvému souputníku,

valem přibývá šedin jak lišejníků přibývá

na patníku,

ze schránky zářivé intelektu Tvého –

Tvé opálové aureólní drúzy

nezvučně, jemně vlas předposlední

padá v nicotu Tartaru

či navždy v Erebu mizí.

Však toho nedbej:

jak starý vrásčitý Marabu

na jedné noze zdánlivě cizí

dál čni nad české poezie tratolištěm.

Stůj hrdě tam, Andreji Nikolaji.

Čni hrdě.

Jistě.

Když jsme ve 23:21 hod. vyhazovali

s výčepákem Jiřím Péťu z Oázy

Zvýšil jsem vokál:

opusť už lokál!

Petrovi Bohunovskému

Nesmíš si myslet

že pohled

z New Yorku

na křídlech přinesou ti stěhovaví ptáci

ani holubi poštovní

z takové dálky

neradi se vracejí

počkej si raději

na air-mail

vytrvej

Trpělivost je jedna

z křesťanských ctností

leč zdá se mi

nemáš jí dosud dosti

Petrovi Rezkovi

Samozřejmě vím

co je gregoriánský chorál

A taky vím

kdy přetéká pohár

Profesore Rezku

kdy naposled

dostal jsi přes držku?

Epitaf

(Nazdávalo sa mi

že Erik je zbabelec

veď sa bránil keď objednal

jsem dve pálenky na koniec)

Zbyněk Prokop

měl v sobě alkohol

zbytkový

mohl vám by to potvrdit

leč uložil jsem ho v Úloži

u Erika pod kompost

Tak dost

Zbyněk vám už nic nepoví

Zdeňkovi Mertovi

Fotografové jsou kořistníci

říkali jsme si s Davidem

kořistníci kteří srdce tvé horoucí

chtějí zachytit

celuloidem

bromostříbrem

ustalovačem

Nechápou v čem

zachytit nelze

cit

lásku

soucit

Jenom si umí

do fotoaparátu

svitek filmu

nakroutit

To bylo napsáno

než začala technologie

digitální

Tam po duši

natož po fotografii

není stopy ani

– – –

Chtěl napsat jsem

svatební báseň o sezdání

jež událo se u sv. Martina ve zdi

Chtěl napsat jsem

svatební báseň

o Pavlíně a Davidovi

jichž sezdání událo se

u Martina svatého ve zdi

Chtěl napsat jsem

o sezdání Pavlíny i

Davida u sv. Martina

ve zdi

Chtěl napsat báseň jsem

jež dosud

v uchu mi zní

Marginálie k nejslavnější

svatbě desetiletí

Maruška bere si Dina.

No to je skutečná psina!

Však vyvdanému koni na zuby nekoukej,

uvidíš, všechno bude O. K.

Dino si bere Marušku.

Konečně dopadnul na držku!

Však nekoukej na zuby vyženěné klisně,

všechno bude O. K., vím to zcela jistě.

Nekoukejte na zuby zbývajícímu času,

radši rozveselte tu svatební chasu.

Nekoukejte času, co zbývá vám, na zuby

každý se řítí sám do vlastní záhuby.

Ztichlá klika

Ať se o nás

zlí jazykové otrou

Ve vší cudnosti

bílé víno

popíjel jsem s Petrou

Tolik něžné a cudné

bylo to

to ti říkám:

i na dveřích ztichla klika

Petrovi Uhlovi

Souhlasí Petr s tím

že zvíře je věc

Souhlasit proto i s tím smím

až Petra Uhla uvidím ve zvěřincích

– – –

Před záchodem

v Oáze

napsáno je

VSTUP POUZE PRO GHOSTY

Tak nevím

zdali tam vyčurat se smím

Když Péťa Vaněček po ránu

hledal svůj joint

Včera to zabalili

do mnoha ubrousků

včera zabalili to do mnoha ubrousků

a vyhodili všechno

do popelnic

do kontejnerů

za noci kde létá nejen plno

vejrů i jiných sov

To připomnělo mi

Jindru Procházku

U Zlatého soudku všechno zabalil

peníze

účtenky

zbytky piv

vajgly a popelníky v nich

do uzlu svázal a

pod stůl zahodil

Když přišel Fanda

vrchní Fanda jenž nechat chtěl

si zaplatit

ukázal J. P. pod stůl:

právě jsem udělal vizuální

báseň

A tak i vizuální báseň

zabalená do mnoha ubrousků

je ta

jíž po ránu jsi se nedopátral

sv. Máří nikdy nevyhulená

au

Jiřímu Rejtharovi

Musíš mít hroší kůži

och

jako hroch

Musíš mít kůži husí

po celém těle

Po stěnách leze

sliz

už konečně zmiz

Haně Brandejské

Je zmetek syn

jenž mamince kytičku nekoupí

ke svátku matek

Dcera zvrácená

jež nekoupí květinu matce

když matka má svátek

Zvráceni jsou oba

Taková je doba

– – –

Nejvíce Jiří Benda šťasten je,

když může na

odvrácené straně pípy postávat.

Někdy se mu to stává snad.

Na odvrácené straně pípy

šťastnější je než houmles

válející se na podzim slastí

v opadaném listí z lípy.

Šťasten jest jako houmles,

na něhož vánkem něžným

listí zlatavého se snes

spršek.

– – –

Ten pokérovanej popelář

z Prahy 6

má na rameni vytetovanýho štíra

snad i to je důvod že neví

jaká je jeho míra

Ten manipulační pracovník

z Prahy 6

na Oáze chlastá o sto šest

– – –

Zítra odjíždím

po šesté ráno

s Laďou Heryánem

už teď měl bych s pokorou říkat amen

však nejsem takový pitomec

abych nevěděl že amen

říká se až na konec

Jak zpívá Dáša

tak mě semel

nebo nesemel

Komentáře k jednotlivým textům

Josefu Šteffelovi

V rkp. psáno příjmení s jedním f, což opravujeme podle skutečného jména J. Š.;

Magor se raduje

Tento text je ve v 1. knižním vydání (Maťa, Praha 2013) otištěn rovněž ve faksimile rkp. na s. 9 a s ním jako frontispis je otištěn snímek od Sáry Saudkové, na němž je zachycen IMJ jak na zádech nahé modelky Petrušky píše zřejmě právě tuto báseň;

Na Neklance [IV.]

Text je smluveným heslem, jímž IMJ přivolával výčepního Jiřího Kulhánka, aby jemu a jeho soustolovníkům přinesl neustále doplňovanou láhev slivovice;

Při hře s Běžcem

„Běžec“ je přezdívka Vladimíra Hulce, redaktora Divadelních novin, údajně též znamenitého šachisty; v DN vydával Hulec Jirousovi po řadu let sloupky „Na Oáze s Magorem“, pojmenované podle básníkovy oblíbené putyky „Oáza“ na nádraží Praha-Smíchov;

Snad po desáté

Tento text je ve v 1. knižním vydání (Maťa, Praha 2013) otištěn rovněž ve faksimile rkp. (s. 67); datace doplněna podle informace od nakladatele Lubora Mati.

Ediční poznámka

V našem vydání Jirousových básnických i prozaických textů, jak byly editorsky uspořádány pro knižní publikaci Magorova summa z roku 2015 (3. vydání) nakladatelstvím Torst, z níž vycházíme, nejsou zahrnuty komentáře k původu a vydávání jednotlivých děl, jmenný rejstřík, seznam výběrové literatury. Připojeny jsou komentáře k jednotlivým textům, přibližující čtenáři pozadí jejich vzniku a vysvětlující některé zmiňované skutečnosti.

Hlubší zájem o uměleckou tvorbu Ivana M. Jirouse uspokojí bohatý poznámkový aparát obsažený ve 3. svazku knihy, jenž je výsledkem záslužné precizní badatelské práce vydavatele Magorovy summy a na který laskavého čtenáře odkazujeme.

Redakce MKP

Ivan Martin Jirous

Magorův noční zpěv

Edice Čeští básníci 20. století

Redakce Markéta Teuchnerová

Vydala Městská knihovna v Praze

Mariánské nám. 1, 115 72 Praha 1

V MKP 1. vydání

Verze 1.0 z 21. 6. 2019

ISBN 978-80-7602-878-4 (epub)

ISBN 978-80-7602-879-1 (pdf)

ISBN 978-80-7602-880-7 (prc)

Table of Contents

1. Za úsvitu v Trutnově

2. Laďovi Kořenovi

3. Holkám z Náměště

5. Aramu Jinayanovi

6. Milostná I.

7. Milostná II.

8.

9.

10.

11.

12. Sacherovi Masochovi

13.

14.

15. Filosofický diskurs v útrobách Velryby

18. Psům

21. Omluvenka z hospody Pod Komínem v Dačicích

22.

24. Jilská 22

27.

28.

30. Opatrná marginálie k současné vnitropolitické situaci

Na prahu pětašedesátky

– – – (Nazdávalo sa mi)

Báseň pro Maruš

Morytát o tragédii v hospodě Pod Komínem

Na Břežance

Garçone odnášej

– – – (Přišel mě nasrat)

– – – (Ty žiješ na prknech)

Odchod z Oázy

Nonstop Pytel

Kopřiva

Za barem před barem

– – – (Magor se raduje)

Na Neklance

– – – (Víte vy vůbec kdo je Jiří Benda?)

Na Neklance [III.]

Nepodařený odchod zpod Komína

Když mě David B. v Poličce na chvíli opustil hledaje mobil

Františku Hamzovi

V pondělí 10. května na Oáze

Na Neklance [IV.]

– – – (Na zahradě v Aspektu)

Když po mně pořád chtějí nějaké psaní

Při hře s Běžcem

– – – (Ne že nejhorší přijde na konec)

– – – (Snad po desáté slaví narozeniny)

Petrovi Placákovi

O staré lásce

Pýcha

– – – (Jsme na vernisáži obrazů)

Odchod z Oázy II.

– – – (V hospůdce Pepíček Čečil krásně hrál)

Důrazná řeč k Alžbětě Kopecké

Olivero Malinovi

Literární kavárna v Řetězové

– – – (S Mejlou stávali často jsme u pípy)

– – – (Rád zažil bych zda šumí tak hvozdy na Šumavě)

Fúzistovi (V.)

Když jsme ve 23:21 hod. vyhazovali s výčepákem Jiřím Péťu z Oázy

Petrovi Bohunovskému

Epitaf

Zdeňkovi Mertovi

– – – (Chtěl napsat jsem svatební báseň o sezdání)

Marginálie k nejslavnější svatbě desetiletí

Ztichlá klika

Petrovi Uhlovi

– – – (Před záchodem v Oáze)

Když Péťa Vaněček po ránuhledal svůj joint

Jiřímu Rejtharovi

Haně Brandejské

– – – (Nejvíce Jiří Benda šťasten je)

– – – (Ten pokérovanej popelář)

– – – (Zítra odjíždím po šesté ráno)

Komentáře k jednotlivým textům

Ediční poznámka