AKROSTICHY

/1990 – 2011/

Znění tohoto textu vychází z díla Magorova summa III tak, jak bylo vydáno v Praze nakladatelstvím Torst v roce 2015. Pro potřeby vydání Městské knihovny v Praze byl text redakčně zpracován.

§

Text díla (Ivan Martin Jirous: Akrostichy), publikovaného Městskou knihovnou v Praze, je vázán autorskými právy a jeho použití je definováno Autorským zákonem č. 121/2000 Sb.

Vydání (obálka, upoutávka, citační stránka a grafická úprava), jehož autorem je Městská knihovna v Praze, podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Nevyužívejte dílo komerčně-Zachovejte licenci 3.0 Česko.

Verze 1.0 z 21. 6. 2019.

– – –

Ach začíná večer už se šeří

nebe je jako

Drané paví peří

zpod něhož uslyšíš

Echtovních nádherných muzikantů

Lásky zvuk který odplouvá

do pohádkového města

A láká

– – –

Asi je to tím že je

Léto neboť zanedlouho bude podzim

Erteple budou vyorávat a sbírat

což je irelevantní

tak jako tak

Nic nenaděláš

A i kdyby jaro bylo stejné

v zimě básně

vypovídat budou o něčem jiném

o bližních životem sklíčených

Lidé životem sklíčení

jako by všechno už

pracovalo k zničení

– – –

Asi v té kuchyni všechno

Lahodně nevoní

Ekluje se mi cokoli tam spatřím však jedno je

Nádherné nesporně – zříš vskutku u sporáku

Alenku ostravskú

Alenku ostravskou

ou!

– – –

Ale přece všechno snad není ztraceno

Len v podzimu dozrává

Encián roztroušený v

Něm

Aurora v obzoru červánky barví

– – –

Astry samozřejmě kvetou teď v

Létě

Estragon ožírají potichu kozy

Xantipou pasené

A na stráních zlátne oregano

Nevěříš přece že mám

Důvod tě zabít

Raději umřel bych sám

Au!

– – –

Asi když

Lůna couvá k temnému měsíci

Ichtys šupiny hladí v ruce

Celé

Ejhle!

Daleko nad tebou

Okolo lůny světlý kruh

Běda těm jimž

Erinyí jek s

Radostmi

Světa splývá běda těm

Kteří nevnímají ten zlověstný křik

Á! Á! Ááá!

– – –

A tak krátí se naše dny když i tobě

Lomí se stovka životních let k padesátinám kam přijít k

Oslavám kde najít šoféra rejdícího tu

I tam no přece u

Smolíků

Ferneta objednej mu do sebe vklopí ho hned

nesmí však býti to

Rum však uvidíš-li to co

I já jsem uviděl a absolvoval dnes v sobotu 16. října

na Lojzových oslavách dodatečných že jsem raději

nešel do hajzlu a feně Fričový neřek jsem radši di pryč

Či či

– – –

Ach jistěže vyslovit nelze

Nevýslovné když

Dují větry a nelze vlajky výsostné vztyčit na stěžně

Radost dnes čekal jsem bytost

Eterickou již Karel Moudrý mi sliboval

Avšak po Andree stopy ani

vždyť život jsou jen samé klamy

– – –

Asi

Nikdo neví kde je

Dno

Rty jež se k polibkům rozvírají rty popálené

Erteplemi žhavými

Au

– – –

Blbé zdá se být někdy všechno

Avšak oproti tomu vyrůstají

Radostná zjištění

Bobři i beavers dál hledají kmeny

Ohrazujíce hnízda mláďat

Radostné zjistit že

Aureola ustavičně září nad hlavami

&

Mlčících ve světě v němž zdánlivě zmatené je vše

A v němž i

Ryby mlčí podobny světcům

I

Erinye jež též mlčí však

&

Ve finále zatočí s tebou tak že ani

Iréné bohyně míru bohyně duhy jež nad tebou

klene se tě nezachrání

Ejhle

Rudé červánky

Aurora vstává za svítání

– – –

Bláhové bylo by se domnívat že

Láska může pramenit z tance

A že

Nad naším vrtěním nohou a zadků tyčí se

Katedrály úžasně oslnivé

A

&

Láska že může z toho vrtění nicméně úžasného vzejít

I horší věci než láska

Běda jsou takové a

Umírat tiše můžeš pak aniž

Šelestění listí do

Erebu propasti tě doprovodí

– – –

Dejte mi jich pár před pípu

A já se jim pěstí do držky

Nebo do čumáku trefím

I mi je klidně srovnejte před bar

Esteticky si po ráně pěstí každý z nich pod pípu

Lehne

– – –

Divně prorůstá břečťan

Arkádami z nichž

Guru odchází

Modlit se do ticha

Ach

Rudé rty

– – –

Dej ještě jednoho ferneta

A budeš s úžasem

Vidět jak divoké zvíře stane se ze mne

I snad

Debil – protože fernet stvořil devil

– – –

Divné je to, co nevidíme

A i to, co

Vidíme, je divné

I to, co je mezi tím, je

Dílo Boží

Marcel Duchamp řekl:

Drápat se v

pRdeli lepší je

Á! Á! Á! ty

Píčo než si drásat nitro i

Anál ach!

Lásko Míšo má!

Lábusovi Magor 20. 7. 99

– – –

Esmeraldem smaragdem ozdobil bych tě

V očích tvých uvidět chtěl bych

Ametysty

Tyrkysy turmalíny

Rubíny v lalůčcích tvých

Uší na

Krku náhrdelník v němž

Smaragdy esmeraldy

Opály krystalické uvnitř nich

Vybroušené ametysty

Á

– – –

Fialová

Ametystem zdobená

Běda

Ibišky nad tebou v

Arabeskách

Neuvěřitelných nerozkvetou běda

Ach

– – –

Fialová jsou oblaka

Růžová také

Indigo nad námi

Ejhle

Dny míjejí

Rty vyschlé vybledlé nikoho nelíbají

INRI rezaví na křížích

CHi chi

– – –

Grónsko je možná

zelené možná

že se mu

říká Greenland

Irsko je možná

zelená země

Trní je plný svět

Trpících mnoho úžasně

mnoho v trnkách ach v nich

Ach

– – –

Hrozné je čemu neuvěříš

Auroru nad

Něvou neuvidíš

Něvu už neuvidíš

Auroru nad

Hrozným čemu neuvěříš

– – –

Heritage of

Arabia is

Splendid, and I think that your

Soul is also like

Alabaster – nothing is

Necessary but your heart

I invite you to Prague

– – –

Hle jak tě miluju

Ejhle jak miluju tě v temných

Dnech i

V dnech slunečných

I tehdy miluju tě když

Křik ozývá se z oblohy ptáků zlověstných

z temného nebe ptačí křik

Alas! Alas!

– – –

Hele! hele! hele!

Echeché! Ech! Echech!

Lstí na lekníny uléhají

Efemeridy jež v noci

Noktoidi střídají

Achách! Ach! Achachá!

– – –

Hladce a

Elegantně za obzory

Lehneš si pak

Erebu vstříc

Není

Ach není místečko k zachránění

– – –

Hovado je to určitě

Ohava možná taky

Nenaděláš ale nic jakýpak fraky

Zítra ho zase budeš mít rád

A on možná tebe taky

– – –

I kdybych v den úplňku

Lunu

Ouplnou uviděl

Nic úžasnějšího nespatřil bych než

Aureoly svit zářný jenž nad hlavohrudí tvojí

jako by žhnul až

Tak milá moje

trochu se snaž

– – –

I když víš že

Lůno může být prázdné a

Ovulace

Nenastane

Aspoň doufat smíš

I ty doufáš že

Láska naplní

Och to co

Není

Aspoň doufat

– – –

Ivy je břečťan

Víš a kdybych znal tě dřív taky lezl bych po

spatření tebe po zdích

Ach! Ich!

– – –

I vítr i

Vánek nad tebou

Ať chladí jemně duší tvou i srdce tvé v

Němž

Aorty polekané se chvějou ou!

– – –

Irisů náruč narcisů ve

Větru jenž z ohniště vůni rozhání

Akátů shořelých

Nikde nikdo krajina prázdná

Au!

– – –

I když občas

Víš a cítíš že

Olovo visí ti na duši – ale

Usmát se přece může každý uvidí pole

Lnu a v poli tom tu a tam

Rudý vlčí mák

Yzop v zahrádce rozkvetlý kvítky fialovými

a za humny

CHrpy modré

Dívej se na to a pochopíš

že všechno je dobré

– – –

Jistěže

Asi

Nic nestojí za

Analýzu

Nevieš nič

I kebysi vedela

Možno nič by si nezískala tým

Čokolvek ako klopkanie na

Oblok prázdny je

Vieš?

Ach

– – –

Jaro je jistě na kraji dob

A za ním samozřejmě přichází léto podzim i

Radost z příchozí zimy

O! nádherný přece je svět v

Mechu můžeme ležet milovat se prohlížet se

laskat se a do sebe se schoulit

Í! í! tikají ptáci nad naším milováním

Rdí červánky se rdí

– – –

Jako by procházel jsem se pod

Arkádami v zapadajícím slunci

Rudém jak

Oko dobře sneseného vajíčka jež

Sedí uprostřed pánve v níž

Laskavě

Aromatické

Volské oko na tebe kouká

Až...

– – –

Jiří je svatý pro nás

I pro ty kteří věří že

Řev draka jím udolaného dodnes

znÍ

Cokoli stalo se v těch dávných dobách stalo se

Zahubil draka

A šlápl na jeho hruď tak jako Immaculata

Botou drtivou

A v ní chodidlem svým drtila hada

Nestoudného

– – –

Jiří! Již v zoři ranní

Indigem barvící střechy hřeben za nímž

Řvou kohouti a

Í ozývá se

Křikem Orgasmů zdušených

Ubitých Nešťastným Pochopením Lásky

Bítove! Bítove! Bítove! V tob

Ě

Na střeše Aeolovi Kohouti z Plechu Vyklepaní

na to jak zradil rozpomeň se Paní!

A Maria Panna všem těm odvětila:

nevzpomínám si už

Ani

– – –

Jistě začíná večer

už se šeří

I

Tělo chladne

Kaskádami padají vody

do pohádkového města

Araká

A plynou plynou oblaka

do pohádkového města Araká

Začíná večer už se šeří

Nebe je jako paví peří

A po nebi plynou oblaka

Tam k pohádkovému městu Araká

– – –

Jolky po

Oceánu plují

Nachové plachty nad nimi

Alyje parusá

Sírová barva v obzoru otevřená

– – –

Jaro k našemu překvapení

Opět nastalo

Snad

Erteple opět sklízet se budou na podzim zatímco cizinci klidí

Fíky

Au!

Bledule budou

Růst na tvém

Hrobě

A vůně jich již neucítíš – bude jen klam a

Mam

– – –

Jistěže je pro tebe

Ominózní cokoli jsi v

Světě zažil

Ejhle

Funěly kolem tebe

Žáby i žížaly v

Loužích v

Ulicích měst

Ťululum na tebe z každé roury vykukovalo a křičelo

Á! Á! Á! Á! Ale

Krok tichý kolem míjel tvůj

Hnis

Rudý sliz

Usilovně plazící se

Blaty duše tvé

Ý! Ý! Ý!

– – –

Jižní slunce na

Orobince šikmo sálalo

Yzopy kvetly květy bledými

Jako bys někdy už to uviděl

Oknem spatřené déjà vu

Yperit skrze humna se plíží

– – –

Jmelí noc

Upolínů

Laská

Ibišky

Astry do

Nor choulí se

Aureoly

Karlovi Kynclovi († 31. 3. 1997)

„Myslím, bratře, že ti géniové

jsou jak ona pod sklenicí svíce;

posvítí-li jiným tmou se brojícím,

nezbyde jim samým nic pak více.“

(Jan Neruda – Mezi hroby dva se červi potkali –

Hřbitovní kvítí)

Křičí havrani v

Arkádách

Ryk červů

Ejhle někdo další

Leží na marách márnic vychladlých

Křičí havrani ze zbytků zbořených hnízd v arkádách

Yzopovou větví strhlou z keřů

Nic už není jen

Cit

Láska v arkádách Ach!

– – –

Kruté je co kartářky odhalí ti z

Astrálních sfér

Tvrdé vše

Existující

Řeč bosorky vědmy

I cesta její

Neskutečně krutý je život

A tvrdý

Na skleněné kouli

dříme sova

ze spánku zobákem

mumlá

zlověstná slova

Krucifix

Astrál

Taroky

Erteple

Říje jelenů

Ibis a ibišek

Novokain

Anál a tak dál...

Kruté je co kartotéka

– – –

K potěšení v životě

pochopitelně není nic ale

Erinye přesto

Vijí své věnce pomsty

Irelevantní

Nikdo nemůže za nic

– – –

Koму что? Почему все?

Извини меня Все правильное

Ровно все Только

Алые паруса на волнах

– – –

Křik tvůj když ozval se poté cos z dělohy

do světa krutého vylezla

Radostí hlubokou mámu i tátu jsi naplnila

I vzbudila jsi

Stesk že

Touha po tobě už naplněna jest

Yzop bazalku žalfiji nasypali

Na tělíčko tvé

Ach ach ou

– – –

Lvi řvou

Erebem

Athéné chystá se narodit z

Hlavy

– – –

Lest nepochopíme

Ejhle

Nepochopit totiž nevypovídá o ničem

Když nepochopíme nic vždyť všechno je lstivost

Ach nebo milost

– – –

Lstí je plný svět ale někteří snaží se snad

Ejhle

Nebýt mezi těmi

Kteří ve lsti žijí

Asi

– – –

Lehá si do řádků pokosené obilí

Erteple chystají v souvratích se

Na vyrovnání

Křik ptáků těšících se na žížaly

A i na broučky vyorané z brázd

Milá! Na tohle všechno si vzpomínám

A i na jiné věci

Krásné když

Okolo tebe

Vichr vzpomínek fičí jako bys skrz

Esmerald vybroušený sledovala

Cosi co stalo se

Dávno

– – –

Léto i letos přišlo dřív když stébla

Uřízla

Ceres jež srpem rozmáchla se

Inri rezavé

Eternit rozpadlý na střechách

– – –

I.

Luzná a

Úžasná

Celá jako luna jako měsíc

Iritující zářící

Estragonovým octem

politá

jako luna

jak měsíc

II.

Líto je mi toho co

Uviděl jsem jak je mi líto té která

Celá jako luna

Iritující

Erben napsal by to líp

Lucii z lásky Magor 12. 8. 90

– – –

Mlčela vpletená v kole

A knihu skrývala v podpaží

Rouna blonďatého

Gnómickou knihu

Asi

Rty pevně zaťatými zpívala si

I když

Trpět zas snad bude muset

Asi

mučitelé moji ať prdele své

vylížou si

Markétě Magor 9. 6. 99

– – –

Mží se na dláždění lesklé jak

Alabastr vybroušený a

Ryk pouliční dopravy pozvolna utichá

Ejhle jak

Klidný může být svět v

Němž neusiluješ o nic ani o slávu ani o

Epolety na pomyslných

Uniformách a víš že

Běda těm kteří o slávu a

Epolety se snaží a nevědí že

Ruměnec na tváři dívky neposkvrněné je to oč

v životě běží

– – –

Matné je přítmí v němž

Ametystový svit

Rozzáří

Ibisu plátky okvětní

Au jako když mraky indigové z Petřína padají

na Moldau

– – –

Myslím že jsem ti nechtěně ublížil

A

Radost z toho nemám jako by

I INRI na kříži už vyřezávali pro mne

Au!

Důvodů proto abys mne nemilovala máš dost

Och

Hrdost nespočívá v tom abych se neomluvil

Není nic důležitějšího než úcta

A

Laskavost

Olovo o

Vánocích nalité do vody třeba ti ukáže osud tvůj

Ach

– – –

Mrznou

Astry

Rmen zežloutlý

Tlí zbytky listí zaváté do

Arkád

– – –

Mláto pivovarů voní vůní

Ambry vonné

Rty rdí se k půllitru přitisklé ve

Třmenech

Amazonky pádí

– – –

Milujte se nejenom dnes

A vždycky vzpomínejte na tento den až vaše

Rty budou se k sobě tisknout v

Tmách které vás čekají

INRI na kříži boží muka v lukách

Nikdy neříkej nikdy

A odpustit musíš nemusíš musíš nemusíš

&

Jistě odpustit musím

Ale jak k tomu přijdu já?

Rty semknuté

Opar v koutcích úst

Seš to ty kdo mi

Lásku sliboval?

Au

Věrnost se zvolna k věrnosti navrací

– – –

Michaelo

I když na

CHrbátě již skoro třicet máš

Ach přesto vypadáš zachovale

Ejhle Ať vydrží ti

Lstná podoba tvá třicet let dalších

Ach! Kéž ozdobou byla bys v mých zahradách

– – –

Mechem zarůst přece nenecháš si ji

I

CHrapoun z Loun lepší je než vibrátor

Anální

Erekci v

Lounech ukáže ti kdejakej vejr

Ale Vláďa je jen jeden

– – –

Mimikri ani přetvářka

Item lhaní tě nezachrání tvá

CHladná tvář chladná jak

Ametyst z kaple Guillauma Apollinaira

Ejhle vždyť víš

Lhostejná nejsi

Asi

– – –

Možná že v svojí duši

I ve svém srdci

CHladný

Ametyst chováš či

Emerald a

Láska do dálek odlétá podobna

Alkám nad vodami prochladlými

– – –

Možná tě milovali lepší chlapi

I ten s kterým jsi zůstala

Ležet v čarovných zahradách

Ale uvědom si

Důvod lásky je někdy mimo nás

Asi

– – –

Možná je to racionální nicméně

I když narodí se ti miminko a zvláště pak

Kluk

Ohromná radost tě obleje

Láska se slzami z očí ti odejde

Ach!

Už dokázals to jen ještě musíš zasadit

Strom

óm óm óm

– – –

Moje máma byla Bohumila

Irena manželka je zesnulého bratrance

Láďa byl strejc bydlel kousek odtud

Ach v Drahobejlově 9

Divný je svět prázdný

Asfalt plný stop mrtvých příbuzných

– – –

Místo je na zemi jedno stvořené pro mne

přestože tebe

Irituje

Rákosí

Okolo místa toho jež dovnitř jezera vrůstá vrůstá dovnitř

See

Lesklé oddenky puškvorce pod hrází rybníka

Hruškovce

Arnika

Voní ach v lukách

– – –

Měl bych tě rád

I kdybys byl

Róm

Olašskej och i

Sivák kdybys byl

Láska

A ani lest si nevybírá náklonnost

Viď!

– – –

Možná ne-li jistě je

Irelevantní

Rachot světa jenž

Okolo tebe hlučí

Sykot hadů zrazená

Láska vrásky její vryté do kamejí

Achátů ponořených do

Vod a

Vody vyvrhují

Acháty do nichž

Cizí

Láska

Asi

Vrypy svoje vryla

– – –

Milostné příběhy odehrávají se za

Okny

Nízké veřeje stráží jejich klid

Iréné nad nimi

Klene mír

Aleje stromů navzájem k sobě se schylují

– – –

Možná už ti po baru běhaly bílé myšky

Ocásky vrtěly

Na tebe skákaly

I kdyby tomu bylo tak

Křik nezaslechl by žádný štamgast

jenž neví že Spiritus je Geist ani

Alkoholik

zkusili jsme toho v životě tolik

– – –

Málokdy uvidět lze bytost tak

Okouzlující dokonce snad

Nikdy neuvidět lze bytost takovou

Irelevantní proti

Kráse tvé všechno je

Ach když uviděl jsem tě pochopil jsem že

S hroznými

I jinými technikami podobnými

Lstí

Vlastu do lůžka zlákala sis stejně jak

Erteple lehá si za soumraku na

Souvratě jež obklopuje

Tma však pod ní červánky se

Rdí

Och

Vlasto závidím ti

Á!!!

– – –

Nerozumím čemu rozuměl jsem

Astrální

Temné

Antracit i tak

Lesklé

Iris z nich loupe se nad

Erebem

– – –

Olší lištičky a

Lískové oříšky po strmém břehu padají

Daleko nese je

Řeka do níž se dívám k

Ichtys plaché jež na tváři líbezný

CHrysopras má

– – –

Ondro neplač že

Nebudeš už strážit

Dneska si do

Rypáku nacpi

Alkohol a svobody si můžeš vážit

– – –

Panenku

Anna hladila

Nad nimi

Netopýr a v koutě

Arachné rubáš potichu tkala

Mloků

Acherón plný

Rvali si

Ibisi z těl

A

Plstí podložila polštářek

Atlasový

Na něj pak

Něžně složila hlavičku

Andílka

Mumlalo děťátko ze spaní

Ach mami! Maminko!

Ručičky spínalo

INRI nad nimi

Archu otvíralo

– – –

Pravděpodobně blbostí svojí už jsem tolik zpych

pokusil jsem se napsat ti

Akrostich

Tolik zpychnul jsem svojí pitomostí

Radost myslel jsem ve své upřímnosti

I v

Cancání

Krákoravém

Rychle

I pomalu kvákání

Ejhle

Gagotání hus

Ementál proděravělý zobáky jejich

Rozervaný

– – –

Polož si ruku na srdce

Abys pocítil jak láskou je proděravělé

Tudy utíká skrze klouby

Roztažené tvých prstů radost

I kdybys uslyšel hru mistrů

Cit vytratí se

Kudy? Někudy tudy

Rachot světa vytratí se

Irelevantně

Ejhle

Gagotání husí jež v

Ementálu proděravěly díry a

Rvou je zobáky svými

i ony dělají co musí

– – –

Puškvorce kvetou v krajích rybníků

Arkády zvětralé opuky opouštějí

Víš? Víš?

Lín v stavidla vypuštěného keserem vyndaný

Í! Í! Í!

Neštěstí nechodí po horách

Ach!

– – –

Panny pel ruměný z líček neposkvrněných

Elegantně do

Trosek vzpomínek padal

Rděla se panna nad pelem jejž vichr zběsilý z ní k

Archipelagu rval

– – –

Radce kdybych chtěl poradit řek bych jí

Ať v životě tvém proběhne každý

Den tak hladce a

Krásně jako dnes

Až po letech budeš vzpomínat

řekneš si jenom: ach ach ach

– – –

Radostně cesta začínala

Avšak když

Dojeli

Oklikou jsme do

Vysoké řekl jsem si

Ach tady bych

Nechtěl umírat ach

– – –

Rvou peřeje se

Éstragon divoce kvete pod

Jmelím

Alky zamlklé

Na nebi

Ejhle posmutnělém

– – –

Radost z tebe vyzařuje

Eterická

Není ve světě člověk cennější než

Ach

Ten jenž roznáší s pálenkou radost

A dost!

– – –

Supové

I hyeny nepochybně

Milovali by tělo

Ohlodané tvoje leč

Nikdo z nich nemiloval by tě

jako já nikdo z nich

Ach nejkrásnější byl by hřích

– – –

Seno

Osení

Na nebi zrcadlí se v zorničkách

Ibisů ovečkám na vlnách

Aurora růžová stydlivě rdí se

– – –

Svině jseš ne nevídaná

Vídaná ale

Já ti říkám ty

Arogante

Nepoznal větší

Kurva jsem a to ti

Řeknu že poznal jsem jich

Tolik

I ostatní před

Tebou blednou

Ech jsi

Lev

– – –

Tak ošklivý

Arogantní a divný

Případ málokdy se uvidí

Í když ho mám přesto docela

Rád je to kamarád

– – –

Tolik dní čeká tě než dorazíš k

Erebu

Radostí

Echtovní

Zazáří teprve pak

Aura tvá Au!

– – –

Teprve když jsem tě uviděl

Ejhle konečně další důvod mám se

Radovat Ne celý svět je

Eklhaft i v našem životě bídném

Zázrak lze uvidět – tebe Terezo

Ach

– – –

Věru

Ať žiješ pacholku

Circa

Let třikrát tolik

Aspoň ostudy naděláš do sklonku svých dnů

Vskutku pořádnej balík

– – –

Věrnost je samozřejmě čemu nerozumíš

Ech nechci tím říct že

Nevěra je tobě nejvlastnější

Dobře ale

Ukaž mi že tvoje představa

Lásky je něco mezi tím

Au!

– – –

Věrnost je věčně

Eternitas

Radostná

Aureola nad ní

jehličím lesy podestlané

ještěrky vychladlé na skalách

ach na nás

vzpomeň si Pane

– – –

Viera slovensky i staroslověnsky

I Věra Patrasová jest víra

Elegantní do nebes ke

Rtům Božím se odebírá

Amen

– – –

Vieš vždyť

I ty víš

Erteple teplé na

Rty vždycky přitisknout nemusíš

Ach

Jawohl nastane i hlad

Ach i hlad

Nic není věčné na zemi i

Oheň na souvratích brambořišť

Uhoří však

Štěstí nesouvisí nijak s tím

Kolik erteplí

Oloupeš a kolik jich sníš

Viď uvidíš – po zemákách těch z rtů tvých vyřine se

Ach

– – –

Ve vlnách kolem

Islandu

Loď příbojem

Mořským zmítaná

Albatros laskavý v povětří okřídlený

– – –

Viď, Vladimíre! Kolik

Lumpů

A i

Darebáků v Bunkru jsme zažili

I přežili

Mezitím zažíváme v klidu

I ty kteří do

Roxy včas se odklidili

D’accord!

A nyní

Brachu a bratře můj se dovídám i tebe už

Rve čas

Ech!

Už ti taky není

Let tolik aby vyskakovat sis moh

Inu! Ať

Matka Země dá ti do vínku ještě

Aspoň třikrát let tolik!

Vždyť život je jak zralý fík

Jednou pukne – a svět ani nemukne

30. 1. 2001

– – –

Zabít se nemůžeš v

Den který trápení svého má tolik tolik dost

Ergo ani den poté zabít nemůžeš se

slunce zapadnout nesmí

Nad zoufalstvím tvým

Astrální paprsky z hlav světic trpce trčí

– – –

Zářící zírající na

Uniklé mládí na mléko uteklé

Z kastrolu na plotně u které hospodyně

smutná stojí

A nad

Ní cítit je

Aroma podivné

– – –

Z nebe zimního vynořila se ach luna

Úplná

Zelená obloha kolem plá

Acháty posetá

Nad nimi slámy vích chapadla sépií

Antracitových

– – –

Závidět Tomovi

Už nemá cenu je pozdě a ty jsi

Za oknem mé touhy

Až vám

Nastane den ten dlouhý

Kdy ruce svoje spojíte si

Asi už zůstane ve mně jen smutek pouhý

&

Tome sedím v kavárně u otevřeného

Okna už ani nežárlím

Možná

– – –

Žežulička zakukala v

Erteplích

Len lehal do řádků

Jak

Kuřátka na hřadu usínající

Ach

Věnující se přicházejícímu spánku

Inu

Okolo žežuličky

Létali

I poletovali dravci však žežulička aby spánek chránila si

Čelila jim a modlila se:

zbav mne Maria mých vin

Komentáře k jednotlivým textům

Divné je to, co nevidíme

Tento text, jenž pochází z pramene A/, má v rkp. poslední verš zřejmě zkomolený: „I tom to, co je mezitím“; opravujeme na nejpravděpodobnější znění;

Grónsko je možná

V tomto textu (na jméno GITTA), jenž pochází z pramene A/, tvoří poslední verš jen spojka A, kterou opravujeme na citoslovce Ach, jež se v této pozici v akrostiších IMJ velmi často vyskytuje;

Heritage of / Arabia

V tomto anglicky psaném textu (na jméno HASSAN), jenž pochází z pramene D/, jsme v posledních dvou verších provedli dvě dosti významné lexikální opravy, které však dle našeho názoru naplňují původní smysl textu a přitom jej rytmicky nemění; původní znění: „Necessary then your heart. / I invite you in Prague.“ (spojka then s významem „pak“ je tu velmi pravděpodobně jen překlep, kontext si žádá spojku „než“, tedy than, ovšem zde ve významu „jen“, což je však v angličtině but, případně only);

Jistě začíná večer

Akrostich z pramene A/ (na jméno JITKA) je psán verzálkami na silně potrhaném a zmačkaném papíru a je velmi špatně čitelný; ve 2. strofě rozepisujeme jednotlivé rýmované verše, které v rkp. byly různě lámány – nejspíše však jen s ohledem na malý formát papíru;

Karlovi Kynclovi († 31. 3. 1997)

V textu upravujeme motto z Nerudy podle původního rozvržení veršů, ale ponecháváme Jirousovy snad záměrné změny v původním Nerudově textu, kde v předposledním verši je „... se tmou brojícím“ a v posledním je „nezbyde jí samé...“;

Viď, Vladimíre! Kolik

Text skrývá jméno a příjmení fotografa Vladimíra de Abreu e Lima v poněkud zkomolené podobě, kterou ovšem neopravujeme.

Pramen A/, D/ – textové prameny k 1. knižnímu vydání (Maťa, Praha 2015)

Ediční poznámka

V našem vydání Jirousových básnických i prozaických textů, jak byly editorsky uspořádány pro knižní publikaci Magorova summa z roku 2015 (3. vydání) nakladatelstvím Torst, z níž vycházíme, nejsou zahrnuty komentáře k původu a vydávání jednotlivých děl, jmenný rejstřík, seznam výběrové literatury. Připojeny jsou komentáře k jednotlivým textům, přibližující čtenáři pozadí jejich vzniku a vysvětlující některé zmiňované skutečnosti.

Hlubší zájem o uměleckou tvorbu Ivana M. Jirouse uspokojí bohatý poznámkový aparát obsažený ve 3. svazku knihy, jenž je výsledkem záslužné precizní badatelské práce vydavatele Magorovy summy a na který laskavého čtenáře odkazujeme.

Redakce MKP

Ivan Martin Jirous

Akrostichy

Edice Čeští básníci 20. století

Redakce Markéta Teuchnerová

Vydala Městská knihovna v Praze

Mariánské nám. 1, 115 72 Praha 1

V MKP 1. vydání

Verze 1.0 z 21. 6. 2019

ISBN 978-80-7602-872-2 (epub)

ISBN 978-80-7602-873-9 (pdf)

ISBN 978-80-7602-874-6 (prc)

Table of Contents

– – – (Ach začíná večer už se šeří)

– – – (Asi je to tím že je)

– – – (Asi v té kuchyni všechno)

– – – (Ale přece všechno snad není ztraceno)

– – – (Astry samozřejmě kvetou teď)

– – – (Asi když Lůna couvá k temnému měsíci)

– – – (A tak krátí se naše dny když i tobě)

– – – (Ach jistěže vyslovit nelze)

– – – (Asi Nikdo neví kde je)

– – – (Blbé zdá se být někdy všechno)

– – – (Bláhové bylo by se domnívat že)

– – – (Dejte mi jich pár před pípu)

– – – (Divně prorůstá břečťan)

– – – (Dej ještě jednoho ferneta)

– – – (Divné je to, co nevidíme)

Marcel Duchamp řekl:

– – – (Esmeraldem smaragdem ozdobil bych tě)

– – – (Fialová Ametystem zdobená)

– – – (Fialová jsou oblaka)

– – – (Grónsko je možná)

– – – (Hrozné je čemu neuvěříš)

– – – (Heritage of Arabia)

– – – (Hle jak tě miluju)

– – – (Hele! hele! hele! )

– – – (Hladce a Elegantně za obzory)

– – – (Hovado je to určitě)

– – – (I kdybych v den úplňku)

– – – (I když víš že)

– – – (Ivy je břečťan)

– – – (I vítr i Vánek)

– – – (Irisů náruč narcisů)

– – – (I když občas)

– – – (Jistěže Asi)

– – – (Jaro je jistě na kraji dob)

– – – (Jako by procházel jsem se)

– – – (Jiří je svatý pro nás)

– – – (Jiří! Již v zoři ranní)

– – – (Jistě začíná večer)

– – – (Jolky po Oceánu plují)

– – – (Jaro k našemu překvapení)

– – – (Jistěže je pro tebe)

– – – (Jižní slunce na Orobince)

– – – (Jmelí noc Upolínů)

Karlovi Kynclovi († 31. 3. 1997)

– – – (Kruté je co kartářky odhalí ti)

– – – (K potěšení v životě)

– – – (Koму что? Почему все?)

– – – (Křik tvůj když ozval se)

– – – (Lvi řvou Erebem)

– – – (Lest nepochopíme)

– – – (Lstí je plný svět ale někteří snaží se snad)

– – – (Lehá si do řádků pokosené obilí)

– – – (Léto i letos přišlo dřív když stébla)

– – – (Luzná a Úžasná)

– – – (Mlčela vpletená v kole)

– – – (Mží se na dláždění lesklé)

– – – (Matné je přítmí v němž)

– – – (Myslím že jsem ti nechtěně ublížil)

– – – (Mrznou Astry)

– – – (Mláto pivovarů voní vůní)

– – – (Milujte se nejenom dnes)

– – – (Michaelo I když na CHrbátě)

– – – (Mechem zarůst přece nenecháš si ji)

– – – (Mimikri ani přetvářka)

– – – (Možná že v svojí duši)

– – – (Možná tě milovali lepší chlapi)

– – – (Možná je to racionální nicméně)

– – – (Moje máma byla Bohumila)

– – – (Místo je na zemi jedno stvořené pro mne)

– – – (Měl bych tě rád)

– – – (Možná ne-li jistě je)

– – – (Milostné příběhy odehrávají se za Okny)

– – – (Možná už ti po baru běhaly bílé myšky)

– – – (Málokdy uvidět lze bytost tak)

– – – (Nerozumím čemu rozuměl jsem)

– – – (Olší lištičky a Lískové oříšky)

– – – (Ondro neplač že)

– – – (Panenku Anna hladila)

– – – (Pravděpodobně blbostí svojí)

– – – (Polož si ruku na srdce)

– – – (Puškvorce kvetou v krajích rybníků)

– – – (Panny pel ruměný)

– – – (Radce kdybych chtěl poradit řek bych jí)

– – – (Radostně cesta začínala)

– – – (Rvou peřeje se)

– – – (Radost z tebe vyzařuje)

– – – (Supové I hyeny nepochybně)

– – – (Seno Osení Na nebi zrcadlí se)

– – – (Svině jseš ne nevídaná)

– – – (Tak ošklivý Arogantní a divný)

– – – (Tolik dní čeká tě než dorazíš k Erebu)

– – – (Teprve když jsem tě uviděl)

– – – (Věru Ať žiješ pacholku)

– – – (Věrnost je samozřejmě čemu nerozumíš)

– – – (Věrnost je věčně Eternitas)

– – – (Viera slovensky i staroslověnsky)

– – – (Vieš vždyť I ty víš)

– – – (Ve vlnách kolem Islandu)

– – – (Viď, Vladimíre!)

– – – (Zabít se nemůžeš)

– – – (Zářící zírající na Uniklé mládí)

– – – (Z nebe zimního vynořila se ach luna)

– – – (Závidět Tomovi Už nemá cenu)

– – – (Žežulička zakukala v Erteplích)

Komentáře k jednotlivým textům

Ediční poznámka