Indián a prazská policie
Jaroslav Hasek
12.3.2001
Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001
cs

Copyright Information

This eBook file was generated by MobiPocket Publisher Personal Edition.

This eBook file is for personal use only and cannot be sold.

To generate eBooks to be sold or for corporate or public usage, please purchase the commercial version at : http://www.mobipocket.com

Indián a pražská policie

Jaroslav Hašek

www.palmknihy.cz

knihy do vaší dlanì

Indián a pražská policie

Jaroslav Hašek

Pøijde-li jihoamerický Indián do Evropy, Indián, kterého se doposud nedotkla kultura a nezkazila ho, tu na každém kroku se diví všem požadavkùm úøedním a ve své nezkaženosti s povdìkem vítá krásné zjevy v životì moderního èlovìka, jakými jsou policajti, úøady, uniformy.

Každý Indián, abych tak øekl, má z policajtù radost, ale takovou èistou radost, jakou mìl Indián Èeruiš z kmene Èomakoko z našich úøadù, tu radost jistì neprožíval tak sytì a plnì žádný z jeho druhù z jihoamerických pamp.

Indián Èeruiš byl pøivezen ze své domoviny do Prahy známým cestovatelem Frièem vedle jiných památností, jako ryb dýchajících plícemi, vzácných exempláøù hadù a podobnì.

Když se dobrý rudoch Èeruiš nauèil trochu èesky, øíkal sám o sobì: "Já jeden dobrý exempláøek." Zatím však, než se nauèil èesky, chodil po ulicích, zastavoval lidi a øval: "Èomakoko, tupurumba, tupurumba." Podotýkám, že pøítel Friè nám nechtìl pøeložit to slovo "tupurumba".

Výchova jeho dala mu mnoho práce. Bìhem èasu odnavykl si bìhat za každým automobilem s myšlenkou, aby ho pøedhonil, a velmi si liboval jezdit elektrikou. Nejlepší dojem na nìho udìlaly kleštì na proštipování lístkù. Jednou pøišel domù s takovými kleštìmi. "Víš," povídá Frièovi, "meèel jako kojot na stepi, když jsem mu je bral. Èeruiš rychlejší než ta bedna, v které jsem jel! Dobrý Èeruiš malinkým bílým mužem vedle uhodil velkého muže pøes hlavu a letìl jako liška po pampì. Dobré to bude na proštipování nosù nepøátelùm. Dírkami prostrèíme provázky a sto jich najednou povedeme."

Nedal si vymluvit, že se dopustil nìjakého násilí, a jednoho dne vrátil se vítìzoslavnì. Nesl pod paží døevìnou nohu. "Š�astný den," øekl Frièovi, "stojí muž u domu a nastavuje ruku. Kouká se Èeruiš a vidí, bílý muž má døevìnou nohu. Èeruiš mu za ni chytí a noha se utrhla. Dobrý Èeruiš letìl jako liška po pampì, pøijít domù a Èomakoko budou øíkat: "Hó, hó" a smát se."

Nyní dalo velkou práci Frièovi, aby vysvìtlil Èeruišovi, že když nìkdo nastavuje ruku, že žebrá, že prosí o dárek. "Dobøe," povídá Èeruiš, "rudý muž bílému muži dá."

Pošle ho Friè s desetikorunou zlatou koupit doutníky na kraji Košíø a Èeruiš se ve chvíli vrací vítìzoslavnì: "Èeruiš dobrý, Èeruiš dal žlutý kámen bílému muži, který nastavoval ruku a prosil." Desetikoruna byla tedy v pekle a nastala nyní nová práce vysvìtlovat Èeruišovi, aby když nìkdo nastavuje ruku, radìji mu nic nedával.

Tak šel Èeruiš ze Smíchova do Prahy, když pøedtím stavìl se na hoøké vodì, jak øíkal pivu.

Na zaèátku mostu vidí výbìrèího, který nastavuje ruku. Èeruiš pln opovržení se od nìho odvrátil, a když ten nìco køièel, nedbal a šel dál. Pøiskoèil strážník a vzal ho za kabát.

Èeruiš se otoèí a vidí muže s opravdovými pìknými péry na hlavì. Usoudil, že to bude nìjaký pohlavár.

Strážník vzal Indiána za ruku. Èeruiš vìdìl dobøe, co to znamená tam u nich u Èomakoko, že jest to výzva na hrdinný zápas, když podává tak rychle nìkdo ruku, a skoèil po cizím bílém pohlavárovi. Nežli se strážník nadál, Èeruiš už na nìm ležel a poèal chrochtat jako vepø, což byla píseò vítìzná, a když strážník volal: "Jménem zákona, pus�te mne," myslil, že bílý pohlavár prosí o milost. Slezl ze strážníka a šel klidnì dál volaje: "Èomakoko, tupurumba."

"Víš," povídal o tom Frièovi mìkkým, snivým a tichým hlasem, "takových pohlavárù pøišlo jeden, dva, tøi, ètyøi hned potom a volali, že jsem vyhrál. A takový malý vozejèek pøivezli a do toho mne odnesli se vší slávou a já ti jel. Táhli to dva bílí muži a vevnitø byla taková pìkná tma a náramky ti mnì dali ze støíbra. A pak tam byl takový velký vigvam a oni na mì samí pohlaváøi tak pìknì zpívali a vedli mì do takového velkého pokoje a tam byla postel. Považ, ve dne mne uložili, ponìvadž si mne vážili, ale pøišel jeden bílý muž a vzal mnì ty náramky ze støíbra a pak zas jiní pøišli a po slavném jejich zpùsobu pohostili, chleba dali i polévku, hm, to ti byla dobrota, samí švábi sladcí v ní plovali."

A Èeruiš zamlaskal a snivì zadíval se do stropu: "Och, hodní bílí pohlaváøi s péry, Èeruiš zvítìzil a oni ho ve vší slávì odvezli a šli za ním pìšky."

Nyní je Èeruiš opìt u svých Èomakoko a jistì jim vypravuje s nadšením o polévce na pražském policejním øeditelství. Pražská policie má v tom Indiánovi nejvìtšího obdivovatele.

eBook Info

Title:

Indián a prazská policie

Creator:

Jaroslav Hasek

Date:

12.3.2001

Copyrights:

Palmknihy, www.palmknihy.cz 2000-2001

Language:

cs