Přeložila:

DANIELA ČERMÁKOVÁ

Jude Deveraux: Skvělá partie

Vydání první

Copyright © 2019 by Deveraux Inc.

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2020 jako svou 2331. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Met Her Match vydaného nakladatelstvím

MIRA Books v roce 2019

Český překlad © 2020 Daniela Čermáková

Odpovědná redaktorka Marie Kejvalová

Korektorka Zdeňka Grigarová

Ilustrace na přebalu © 2020 Martina Černá

Přebal a vazba © 2020 Martina Černá

Sazba a grafická úprava Ricardo

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1289-7 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1290-3 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2020

Jude Deveraux

Skvělá partie

Anotace

V malém městečku si nikdo nenechá ujít šťavnaté drby...

Terri Rayburnová je dívka s jistou pověstí. Nezaslouží si ji, ale protože vyrostla na předměstí Summer Hillu, ví, jak to na maloměstě chodí. Jediný způsob, jak se vypořádat s klevetami, je ignorovat je. Takže si hledí svého a vede letní resort u jezera Lake Kissel.

Když se ovšem jednoho dne vrátí domů z krátké pracovní cesty a objeví ve svém domě u jezera pohledného cizince, zavětří něco nekalého. Někdo si tu hraje na dohazovače a Terri musí přiznat, že Nate Taggert je přesně její typ. Jenomže je zároveň zasnoubený s dcerou starosty a naprosto nedostupný.

Ti dva se kupodivu spřátelí, zatímco si Nate zvyká na život u jezera. Když však Nate zaslechne drby o Terri, je opravdu překvapený. Ví, že je Terri inteligentní, krásná a silná dívka, a tak se rozhodne odhalit zdroj těch pomluv. Terri chce hodit minulost za hlavu, jenže Nate se nezastaví, dokud neodhalí pravdu – i když by ta pravda mohla být víc, než oba dokážou unést.

Série

Summer Hill 2.

1

Lake Kissel

Summer Hill, Virginie

Terri Rayburnová vyhlížela z oken od podlahy do stropu svého domu u jezera. Líbil se jí ranní klid, těch pár okamžiků, které může strávit o samotě, než bude muset… No, začít řešit problémy. Jako dcera správce rezortu měla za úkol napravovat veškeré potíže. Hádky, střechy, do kterých zatékalo, hledání ztracených věcí, organizování lidí a událostí. Tohle všechno byla její práce.

Pak ale vytřeštila oči. Z jezera vystupoval nějaký muž v plavkách. Což nebyl nijak neobvyklý pohled, jenže tahle konkrétní osoba nevypadala jako typický nájemce nebo majitel chaty. Tenhle muž byl jiný.

Slunce právě vycházelo, zalévalo mu tělo jemnými paprsky a na svalech vytvářelo stíny. Vypadal jako hodně dobře opálený hráč amerického fotbalu. Tvář měl odvrácenou na stranu, takže jeho rysy nerozeznala, ale byla si jistá, že netuší, kdo to je.

Líbilo se jí, že má pořádné plavky. Příliš mnoho plavců v jezeře se domnívalo, že je moderní nosit na sobě tak málo, jak jen to jde.

Jeho tělo ji zaujalo. Nikdy se jí nezamlouvali muži, kteří byli příliš vyzáblí. Naopak dávala přednost velkým a svalnatým chlapákům, kteří dokázali zvednout veslařský člun a přenést ho na druhou stranu. Těm, kteří věděli, k čemu je náklaďák. Mužům, kteří dokázali ženskou stisknout a –

Potřásla hlavou, aby ty myšlenky umlčela. Už je to dávno, co měla nějakého přítele.

Když muž vykročil k jednomu z jejích rozkládacích lehátek a vzal si ručník přehozený přes opěrátko, vrátila se zpátky do reality. Ačkoliv na něj byl fantastický pohled, tady nemá co dělat! Je na jejím pozemku! Používá její lehátko. Proč nemůžou hosté respektovat soukromé vlastnictví? A proč jim její táta vždycky zapomene říct pravidla? Kdyby poslední dva dny nebyla pryč, ujistila by se, že tenhle nový host chápe, že si nemůže jen tak plavat, kdekoliv se mu zachce. Musí brát ohledy na ostatní majitele chatek a nájemníky.

Takže teď bylo na ní, aby tomu muži vysvětlila, že i když se domy nacházejí u jezera a všichni se chtějí bavit, přesto existují jistá pravidla, jež je třeba dodržovat.

Vykročila k proskleným dveřím, ale pak se zarazila. Muž se teď otíral ručníkem a sluneční paprsky mu dopadaly na záda. Měl široká ramena a útlý pás. Pod opálenou pokožkou se mu pohybovaly svaly. Vypadal, jako by strávil spoustu času děláním něčeho, po čem mu narostly.

Fajn, bez ohledu na to, jak dobře vypadá, ho teď seřve. Nemá právo vstupovat na její pozemek. Musí se vrátit tam, kde je ubytovaný.

Jenže zatímco ho pozorovala, její mozek už vymýšlel úplně jiný scénář. Existovalo jisté nevyslovené pravidlo, podle něhož jako dcera manažera nerandila s hosty u jezera, ovšem na tom obvykle nebylo nic těžkého. Vyzáblí kluci v upnutých plavečkách, chlípní manželé, kteří ji považovali za snadnou kořist, svobodní muži, kteří se domnívali, že po nich touží všechny ženy. Tihle všichni sem jezdili a Terri ani v nejmenším nezajímali.

Ovšem tenhle chlapík… Ten se jí vážně líbil! Jeho velikost, tvar těla, dokonce i barva pokožky patřily k jejím oblíbeným.

Přehodil si ručník přes rameno a obrátil tvář ke slunci. Jeho obličej nebyl krásný. Ne jako u modelů s vysokými lícními kostmi, kteří jsou všude k vidění. Měl chlapskou tvář se silnou bradou pokrytou černým strništěm a krátké tmavé vlasy. Nic zbytečného. Nic okázalého. To jediné, co na něm působilo měkce, byly jeho rty. Vypadaly jako stvořené k líbání.

Terri na chviličku zavřela oči a okřikla se, ať se ovládne. Je to host a ona se o něho musí postarat jako profesionálka. Nemůže fantazírovat o tom, že se mu vrhne kolem krku!

Položila ruku na západku na dveřích. Je na čase chovat se jako správce a říct mu, že se musí vrátit do své chatky a – „Cože, proboha?“ řekla nahlas.

Muž přešel terasu a odsunul dveře na druhém konci. Zaslechla, jak klaply, když vstoupil do jejího domu.

Terri okamžitě došlo, co se stalo. V tomhle má určitě prsty její otec Brody! Ani v nejmenším nepochybovala, že se ji snaží dát s tímhle chlapíkem dohromady. „Zatraceně!“ zamumlala. Jako by už tak neměla na krku dost problémů.

Otočila se na patě a vypochodovala na chodbu. Na konci dlouhého úzkého domu se nacházely dvě ložnice, jedna velice malá a druhá o něco větší. Ze dvou stran měla okna od podlahy do stropu.

Muž stál v nohou postele většího pokoje, ruce v pase mokrých plavek, jak se je chystal stáhnout. Když ji uviděl, vypadal překvapeně.

„Tady nemůžete zůstat,“ oznámila mu Terri. Jeho oči byly úchvatně modré. Byl starší, než si původně myslela. Možná kolem pětatřicítky. Chloupky na hrudi se mu rozbíhaly zprostředka břicha. Rozhodně to nebyl žádný klučina! Všimla si, že nemá žádný snubní prsten. Ne že by na tom záleželo.

„Omlouvám se,“ pravil. „Bylo mi řečeno, že majitelka domu je na Floridě.“

Hezký hlas. Vážně hezký. Vážně, vážně hezký. Terriin vztek se rozplynul. „Technicky vzato je to pravda. Tenhle dům patří mojí tetě, ale já…“ Vypjala se v ramenou. Proč se neučesala, když vstala z postele? Proč musí pořád nosit pytlovité neforemné oblečení?

„Vy jste Terri?“ zeptal se.

„To jsem.“

Muž chápavě přikývl. „Tenhle omyl způsobil můj strýček. Zmiňoval se, že by v domě mohla bydlet nějaká Terri, ale já si myslel, že je to jméno té majitelky a že tráví většinu času na Floridě.“ Přelétl Terri krátkým pohledem. „Za minutku vypadnu.“ Přistoupil ke skříni, vytáhl plátěný pytel a položil ho na postel.

„Váš strýček?“

„Kit Montgomery. Znáte ho?“

„Přátelí se s mým tátou,“ prozradila Terri. „Proč by vás posílal do mého domu? Je tu spousta volných chatek. Můj táta je realitní makléř a o všechno se stará.“

Muž vytáhl ze skříně nějaké košile a hodil je na postel. „Vašeho otce neznám, ale vím, že Kit chce, aby se mi tady v Summer Hillu líbilo, protože se sem stěhuju. Říkal mi, že bych první tři týdny měl pobýt tady u jezera místo ve městě. Nejspíš nechtěl, abych musel bydlet sám.“ Strčil do pytle boty a pak se na ni zadíval. „Jen bych rád řekl, že tohle je nádherný dům. Strávil jsem tu dvě noci a líbí se mi ten prosklený předek, jezero, prostě všechno.“

Terri věděla, že během skoro dvou let, co byl Kit Montgomery ve městečku, se s jejím otcem hodně spřátelili. Byli prostě nerozluční, jak se říkává. První zimu, co Kit bydlel v Summer Hillu, kuli s Brodym všemožné pikle. Přinejmenším Terri to tak nazývala. Když Kit koupil staré skladiště, předělal ho na divadlo a začal připravovat nějakou hru, aby získal ženu, kterou miloval, Brody mu ve všem pomáhal. Od koupi toho skladiště přes najímání dělníků až po obsazování herců, ve všem měl prsty. Když Kit získal dívku svého srdce, šampaňské teklo proudem.

Zatímco Terri pozorovala, jak ten muž balí, uvažovalao tom, že Kit a její táta už zase kují pikle – a tentokrát se to týká jí.

Pohlédla na mužova nahá záda, když se natahoval nahoru do skříně, a vzpomínala, že její táta už míval horší nápady než tenhle. „Dáte si něco k snídani?“

Otočil se a usmál se na ni – a Terri cítila, jak jihne. Hm, jo, existuje spousta horších věcí než být s tímhle chlapíkem… spolubydlící.

„Jenom jestli ji můžu připravit,“ prohlásil.

Terri se zazubila. Muži, které znala, nedokázali použít ani otvírák na konzervy. Terri to s ním však taky moc neuměla. „To by bylo fajn. Doufám, že máte rád cereálie Raisin Bran, a myslím, že mléko ještě bude v pořádku.“

„Zašel jsem na nákup,“ řekl a pak se zarazil. Zdálo se, že na něco čeká.

Chvíli jí trvalo, než pochopila. „Jasně. Oblečte se. Já udělám to samé.“ Vycouvala z místnosti a doufala, že to nevypadalo, jako že chodí takhle oblečená každý den. Protože její život spočíval v práci s čluny a motory a dětmi, které se domnívaly, že „prázdniny“ znamenají, že se nemusejí koupat, nesnažila se vypadat jako ze žurnálu.

Jakmile mu zmizela z dohledu, proběhla kolem kuchyně a chodbou do své ložnice. Ve skříni vedle dveří do koupelny byly jeden na druhém naskládané tři plastové koše plné špinavého oblečení. Proč jen před odjezdem nevyprala!

Protože přede dvěma dny její táta vypadal, že pokud okamžitě neodjede do Richmondu a nevyzvedne nové záchranné vesty, dostane z toho mrtvici.

„Nech je poslat FedExem,“ navrhla. Musela zkontrolovat tři čluny, někdo tvrdil, že je rozbitý gril, v čísle osmdesát čtyři rozházel mýval odpadky, v čísle jedenáct bylo rozbité okno a po Měsíční pláži se povalovaly použité prezervativy. Neměla čas jezdit do Richmondu!

Jenomže pak si Elaine vymkla kotník a nemohla řídit a bylo třeba vyzvednout šest krabic s oblečením. Zdálo se, že bez dalších kousků její už tak přecpaný obchod s oblečením nepřežije ani minutu.

Terri probodávala tátu a jeho přítelkyni Elaine pohledem. „Očividně jste ještě neslyšeli o poště? Řekněte Anně, ať zavolá –“ Odmlčela se, když uviděla jejich výrazy. Oba se tvářili stejně prosebně.

A tak Terri odjela do Richmondu, a když nebylo nic připravené, ubytovala se v jednom motelu. Zatímco čekala, podívala se na nějaký film, zašla do prodejny člunů, celé hodiny strávila v knihkupectví a celkově si to užívala. Vrátila se teprve včera pozdě v noci.

Takže proto si nevyprala. Prohrabala zásuvky a vytáhla tričko a šortky. Ne moc těsné, ani krátké. Nebude se parádit jenom kvůli tomu, že má v kuchyni pohledného chlapa.

Fajn, tak trochu řasenky a pročísnout si vlasy. Zadívala se do zrcadla. Všichni jí vždycky říkali, že vypadá jako „normální americké děvče“. Právě teď by byla radši víc… No, smyslnější. Exotičtější. Zajímavější.

Nadechla se, nanesla trochu rtěnky a vyšla z ložnice.

Stál v kuchyni, zády k ní, a sledoval dvě pánve na plynovém sporáku. Terri ani netušila, že má v kredenci vůbec nějakou pánvičku. „Co mám dělat já?“

„Nic,“ prohlásil. „Jenom se posaďte. Máte ráda vajíčka?“

„Jasně. Cokoliv.“ Uvelebila se na stoličce na druhé straně ostrůvku. Na sobě měl modrou bavlněnou košili, která vypadala značně opraně, a džínsy. Na levém zápěstí měl černý náramek, který byl z něčeho upletený. Možná z koňských žíní?

Nalil do hrnku kávu, postavil ho před ni a pak čekal, až ochutná.

„Páni. Tohle nemáte ze žádného obchodu v Summer Hillu.“

S úsměvem se obrátil zpátky ke sporáku. „Přivezl jsem si s sebou zrnka. Tak co tady děláte?“

„Myslíte jako práci?“ Počkala, až přikývne. „Všechno. Když se něco rozbije, někdo mi zavolá, abych to spravila. Tak dvakrát za den skáču do jezera, abych zachránila nějakého pitomce, který spadne z mola. Ach! Pardon. Chtěla jsem říct, že pomáhám lidem, kteří se ubytují v Lake Kissel, aby si to tu užili, aniž by museli na pohotovost.“

„Nebo volali doktoru Jamiemu?“ Položil před ni talíř s omeletou a toastem.

„Tohle vypadá úžasně. Buď Jamieho, nebo doktora Kylea. V Summer Hillu jsou teď dva lékaři. Polepšili jsme si. Ale říkal jste, že tu budete žít, takže to tu možná znáte.“ Smažil si vajíčka pro sebe, ale přidával koření z malých lahviček postavených na lince. Před jeho příjezdem tam nebyly.

„Jamie je můj bratránek z prvního kolene. Naši tátové jsou bratři a já budu pracovat pro Jamieho tátu a strýce.“

„A v čem to bude?“

Pokrčil rameny. „Věci ohledně peněz.“

Měla dojem, že ze své nastávající práce není moc nadšený.

Zvedl talíř s vejci a toastem a vykročil k ní. „Nevadilo by vám, kdybychom se přesunuli…?“ Kývl k jídelnímu stolu za rohem.

Když k němu zvedla oči, věděla, že se chce posadit tak, aby viděl na vodu. Taky to tam měla ráda. Představa, že se na tom shodli, přiměla Terri k úsměvu – v duchu. Nechtěla, aby si toho všiml. Na to bylo příliš brzo.

Posadil se do čela stolu čelem k jezeru a Terri zvolila židli po jeho pravici.

„Kdo tenhle dům navrhoval?“ zeptal se.

„Sestra mého táty, Agnes. Nakreslila ho na zem. Tvrdila, že chce z každého pokoje vidět na hladinu. Načrtla osmiúhelník, se dvěma obdélníky vybíhajícími po stranách. Je to skvělá kuchařka, takže toužila po dlouhém ostrůvku, kde by mohla obsluhovat hosty. Zvala sem spoustu lidí.“ Terri se rozhlédla po místnosti. Teta jí stále velmi chyběla.

„Ale teď je na Floridě?“ Jeho hlas zněl povzbudivě, jako by chtěl, aby prozradila víc.

„Minulý rok měla malou mrtvičku, nic strašného, ovšem táta stejně nechtěl, aby žila sama. Mám dojem, že chtěl, abych se k ní nastěhovala, ale teta Aggie prohlásila, že potřebuju vlastní život.“ Terri pokrčila rameny. „Každopádně se přestěhovala na Floridu a bydlí s ovdovělou sestrou svého zesnulého manžela. Myslím, že každý den pořádají večírky a popíjejí margaritu po litrech.“

Rozesmál se. „To zní dobře.“

„Hmm, mimochodem, jak se jmenujete?“

„Pardon! Já se nepředstavil? Nathaniel Taggert. Nate.“

„Správně. Jako doktor Jamie Taggert. Já jsem Terri Rayburnová.“ Napřáhla k němu ruku, aby si mohli potřást. Neměl jemnou dlaň člověka, který sedí za stolem.

Nate ruku odtáhl a znovu vyhlédl proskleným předkem domu. „Nabyl jsem dojmu, že váš otec tu byl už od začátku.“

„To byl. Rodina Kisselových vlastnila jezero a přilehlé pozemky přes sto let. Je tu skvělá zemědělská půda. Stálo tu pár chatek místních, ale ne moc. Ale minulá generace, Bob Kissel a jeho žena, neměli žádné děti, a tak se rozhodli vytvořit tu vlastní komunitu.“

„A váš otec jim pomáhal?“

„Ano. Byla to jedna z těch kosmických náhod. Táta přijel do Summer Hillu na návštěvu za svým starým kamarádem z armády, plánovali, že založí stavební společnost. Jednou si zašli na večeři a u stolu vedle nich seděli pan a paní Kisselovi, všechno slyšeli a dali se s nimi do řeči. Než dojedli, táta a jeho kamarád dostali práci.“ Terri se usmála. „Bylo to dokonalé spojení. Všichni čtyři spolu skvěle vycházeli. A teta Aggie ovdověla, když jsem byla ještě malá, takže sem přijela a starala se o účetnictví.“

„A váš táta to tu stále vede. A co vaše matka?“

„Zemřela, když mi byly dva roky.“ Terri se mu nepodívala do očí.

Chvíli seděli mlčky, oba vyhlíželi na jezero, s hrnky v rukou. Možná si to jenom představovala, ale cítila se s tímhle mužem příjemně. Obvykle utíkala ke dveřím, aby dělala to, co bylo zrovna potřeba. Protože byla pryč skoro osmačtyřicet hodin, nepochybovala, že otcova asistentka Anna pro ni má připravený dlouhý seznam věcí, co musí vyřídit.

Jenomže Terri se nechtělo odejít, aby se vypořádala s mývaly a odpadky a s čímkoliv, co zrovna zaneřádilo jednu z jejich dvou pláží.

Nadechla se. „Právě teď tu máme asi šest volných chatek, takže byste si mohl jednu z nich pronajmout.“ Kolem jezera poletovali ptáci a sluníčko vrhalo na vodu krásné stíny.

„Jak ty chatky vypadají?“

„Jako obvykle. Dvě z nich mají vepředu verandy.“

„Ale žádné prosklené ložnice?“

„Ani jedna. V zimě je sluníčko nízko a rozlévá se mi po celé podlaze.“

„Když slíbím, že budu jako myška a ani o mně nebudete vědět a budu vařit, mohl bych si pronajmout pokoj v tomhle domě? Zaplatím dvojnásobek toho, co obvykle požadujete.“

Terri ten nápad potěšil, ale potlačila úsměv. „To nevím… Blíží se naše každoroční slavnosti a nájmy jsou pěkně vysoko.“

„Máte tu nastřádané prádlo za celý měsíc, co potřebuje vyprat. Můžu vám s tím pomoct.“ Když se zatvářila překvapeně, Nate se zazubil. „Pardon. Trošičku jsem se tu porozhlédl, ale ne natolik, aby mi došlo, že tu nebydlí správcova sestra, ale jeho dcera. Myslíte, že tímhle vším můj strýc a váš otec něco sledují?“

„Ach, ano. Rozhodně.“ Terri cítila, jak jí začínají vlhnout oči při představě, co ti dva dohazovači mají za lubem.

Nate však rychle odvrátil pohled. „Možná že Kit chce, abych vám pomohl s prací tady. Se zachraňováním pitomců a podobně.“

Když Terri znovu zalétla pohledem k oknu, usmívala se. „Dostal jste mě. Dneska musím oznámit jedněm Endíkovým, že musejí nechávat víka na popelnicích zavřená, a ne, mývaly střílet nebudeme.“ Znovu se na něho zadívala, na jeho ramena napínající bavlněnou košili. „Jste dost velký, takže když jim to povíte vy, možná poslechnou.“

„Je tu povoleno nosit palné zbraně, že?“ Mračil se. „A kdo jsou ,Endíkovi‘?“

„Zbraně povolené nejsou. Jenomže sem přijíždějí dokonale rozumní lidé a popíjejí a paří a působí tolik problémů se vzduchovkami jako někdo s ráží dvanáct. Endíkovi je naše označení pro lidi, kteří sem přijíždějí na víkend. Taky máme Ročňáky a Hráče. Ročňáci jsou –“

„Nechte mě hádat. Zůstávají tu celý rok. Co nebo kdo jsou tedy Hráči?“

„Žijí někde jinde, ale léto tráví tady. Někteří jsou v důchodu, ovšem spousta z nich představují rodiny s jednou osobou, která vydělává peníze. Ta daná osoba je během týdne pryč.“

„A ti, co tu zůstanou, si rádi hrají?“

„Ano.“

„Máte pro ně nějaké aktivity?“

„Máme něco pro děti, ale dospělí se obvykle zabaví sami.“

Nate se na ni zadíval, Terri však upírala pohled přímo před sebe. Vysvětlovat mu, co Hráči dělají, by bylo příliš trapné.

„Hráči. Chápu.“

Terri postavila prázdný hrnek na stůl. „Povídal jste něco o třech týdnech?“

„Ano. Pak se vrátí Stacy. Má stánek na vašem festivalu a chce, abych jí ho připravil. Poslala stan a já ho mám postavit.“

Terri na něho zamrkala. „Stacy?“

Nate vstal a posbíral špinavé nádobí. „Moje snoubenka, Stacy Hartmanová. Teď je v Itálii, ale za tři týdny se vrátí, takže bych tu nezůstal moc dlouho.“ Otočil se a zamířil do kuchyně.

Terri seděla pár okamžiků naprosto bez hnutí. Jak moc může být někdo pitomý? Domnívala se, že tohohle muže poslali do jejího domu pro… No, pro ni.

Myslela si, že se její otec a jeho přítel, Kit Montgomery, tolik obávají o její naprostý a úplný nedostatek osobního života, že jí poslali dáreček. Jednoho vysokého nádherného muže zabaleného v mokrých plavkách. Bylo to tak očividné, že mu klidně mohli uvázat kolem krku i mašli.

Zabořila tvář do rukou. Pitomá a naivní. Žila ve vysněném světě plném úchvatných mužů postávajících na jejím prahu.

„Jste v pořádku?“ zeptal se Nate.

Zvedla oči. Sluneční světlo za ním mu kolem hlavy vytvářelo svatozář. Ta zatracená košile mu ladila s těma jeho zpropadenýma očima! Jezero ještě nikdy nebylo tak modré jako pohled tohohle chlapíka.

„Nic mi není,“ odpověděla. „Mám dneska plné ruce práce a jdu pozdě.“ Zvedla se. „Musím běžet. Jenom si potřebuju vzít svůj červený blok.“ Přešla k pohovce, aby se po něm poohlédla, ale když se otočila, stál u ní Nate tak blízko, že cítila teplo vycházející z jeho těla. Nepodívala se mu do očí. Místo toho držela hlavu skloněnou a o tři kroky ustoupila. „Blok. V kanceláři,“ podařilo se jí ze sebe vypravit.

Otočila se, pospíšila si ke dveřím, odsunula je a rozběhla se k molu. Během pár vteřin už stála ve svém malém hezounkém dřevěném člunu, nastartovala motor a zamířila ke Kruhovému klubu.

Když se ohlédla na svůj dům, uviděla, jak Nate Taggert stojí na molu. Dokonce i z téhle dálky rozeznala jeho nechápavý výraz.

Doopravdy doufala, že tenhle muž netuší, co se děje.

2

Zatímco Nate sledoval, jak mladá žena uhání ve své malinkaté loďce, jako by se nacházela na vedoucí pozici v závodu v Monte Carlu, vytáhl z kapsy telefon. Byl si na sto procent jistý, že za tímhle stojí Kit Montgomery.

Zavolal na Kitovo soukromé číslo, na to, které znali jen čtyři lidé na světě. Po letech, kdy mu byl kdykoliv po ruce, si Nate zasloužil, aby se mu mohl kdykoliv dovolat.

Kit to samozřejmě nezvedl. Nate to ani nečekal, ale nechá mu vzkaz v hlasové schránce, na který ten chlap jen tak nezapomene. „Co máš za lubem?“ zařval Nate a pak ztlumil hlas, když vykročil zpátky k domu. „Vím, že jsi za tím ty, ale proč? Stacy máš rád. Ne, miluješ ji. Představil jsi nás, tak proč mi předhazuješ další ženskou? Proč jsi –?“

Odmlčel se. Chlap tak tvrdohlavý a jistý si tím, že má vždycky pravdu, jako byl Kit Montgomery, si takovou zprávu nikdy neposlechne. Nate už viděl, jak Kit maže neposlechnuté hlasové zprávy od prezidenta Spojených států amerických. „Proč bych ho poslouchal? Ten pitomec je vždycky úplně mimo,“ prohlásil tehdy Kit.

Nate se zastavil před domem, zklidnil dech a zpomalil svůj pulz. Naučil se to hned první rok, co pracoval pro Kita. „Pokud tam půjdeme a tobě bude srdce bušit v té tvé přerostlé hrudi, poznají, jak moc to chceme,“ vysvětlil mu tehdy Kit.

„Copak jim to naše přítomnost neprozradí taky?“ podivil se Nate a Kit zareagoval tím, že nechal Natea stát venku přede dveřmi a čekat – a zmeškat veškerou akci.

Teď mu bylo druhou přirozeností nedat na sobě znát žádnou emoci. Dneska ráno se to obzvlášť hodilo, když mu do ložnice nakráčela vysoká, velice hezká dívka s hřívou rozcuchaných hnědých vlasů na hlavě. Byl tak zabraný v myšlenkách na to, „co, k čertu, budu tři týdny dělat?“, že ji ani neslyšel přicházet.

Nate už v domě bydlel dva dny, ale většinu času trávil s Jamiem a jeho novou ženou. A taky měl za sebou povinnou návštěvu Stacyiných rodičů. Nabídli mu, aby bydlel u nich, ovšem všichni věděli, že o to nikdo nestojí.

Pověděl jim, že se chce ubytovat u jezera, aby mohl rybařit a odpočívat a zrekreovat se. Pravda byla, že potřeboval čas, aby se přestal zlobit na Stacy. Měli v plánu strávit tyhle týdny spolu. Jenomže den předtím, než odjel z hlavního města, mu oznámila, že získala stáž v Itálii u nějakého špičkového designéra interiérů. „Je to jenom na tři týdny,“ řekla mu do telefonu. „Na Widiwick se vrátím a pak můžeme začít plánovat naši svatbu. Umírám touhou ukázat ti kancelář, kterou jsem ti připravila. A mám úžasné překvapení od táty.“

„Víc překvapení už neunesu,“ opáčil tehdy Nate zasmušile. Při představě, že by strávil tři týdny ve stejném domě jako Stacyini rodiče, by radši skočil do vojenské helikoptéry a vrátil se zpátky do válečné zóny.

Kit si samozřejmě Nateova zoufalství všiml. Nemůžete skrývat emoce před někým, s kým jste strávili celé roky a kdo vás naučil, jak je ukrývat. „Já to zařídím,“ oznámil Kit svým nejlepším otcovským hlasem. „Můj kamarád Brody má na starosti celý rezort Lake Kissel a jeho starší sestra tam má dům. Je na Floridě a všem nám chybí. Vždycky vyvařovala a lidi se u ní cítili jako doma. Možná tam bude Terri, ale jsou tam tři ložnice, takže budeš v pohodě.“

Nate se opřel o strom. Proč neměl žádné podezření? Věděl, že Kit je mistr slov. Dokáže překroutit cokoliv tak, aby to byla pravda – ale taky aby to znělo přesně tak, jak chce. V tomhle případě to vypadalo, jako by byla Terri Brodyho sestra a právě se nacházela na Floridě.

Když se Nate zadíval na dům, bylo mu smutno, že musí odejít. Protože posledních dvanáct let trávil ve stanech, prosklený dům u jezera a s otevřeným prostorem se mu zamlouval.

Přejel si rukama přes tvář. Musí se vzmužit. Nemůže tu přece zůstat. Terri je příliš hezká. Vypadá jako jedna z těch dívek, které hrají baseball s klukama – a vyhrávají. Při rybaření nejspíš používá živou návnadu a –

Nate se odtrhl od stromu. Radši to skončí hned. Okamžitě. Věděl, že ji přitahuje. A bůh mu odpusť, ale on cítil totéž k ní. Ty její nohy! Musejí být dlouhé přinejmenším sto dvacet centimetrů. Opálené. Svalnaté.

Nate znovu uklidnil svoje dýchání. Rychle prošel dům. Když popadl svoje klíče, uviděl červený zápisník, který spadl na podlahu. Zvedl ho a vyrazil k autu. Na místě spolujezdce leželo jedno z jeho velkých zelených triček s logem ragby týmu Dartmouth a na podlaze půllitr ve stejné barvě.

Zatímco couval z příjezdové cesty, doufal, že až jí poví, že u ní nemůže zůstat, nebude brečet. Dívky to občas v jeho případě dělávaly. „Myslela jsem, že mezi námi něco je,“ říkávaly.

S Terri spolu zatím moc času nestrávili, ale vnímal, že ji zaujal. Všiml si, jak po něm vrhá flirtující pohledy.

A když jí řekl o Stacy, skoro explodovala. Žárlivostí?

Když Nate zajížděl na parkoviště klubovny Lake Kissel, napadla ho strašlivá myšlenka. Co když jsou ta dívka a Stacy kamarádky? Co když Terri Stacy poví, že spolu tak nějak flirtovali? Strávili spolu „výjimečný“ čas? Ovšem co by o tom mohla Terri vykládat?

Vystoupil z auta. Odmítnu ji mile, pomyslel si. Jemně. Bude to jednoduché, přátelské. A až bude po všem, vrátím se do toho domu a sakra rychle vypadnu!

Terri rozrazila dveře Anniny kanceláře, ale asistentka k ní ani nezvedla oči.

„Kde je?“ vyhrkla Terri.

Anna jen naklonila hlavu k zavřeným dveřím Brodyho kanceláře. Pracovala pro otce a dceru už patnáct let a byla na jejich hádky zvyklá. Ačkoliv od té doby, co sem před čtyřmi lety dorazila Elaine, byly ty bouřky z Brodyho strany mírnější.

Terri se zastavila před stolem. „Vzpomínáš si na tu fotku, co nám dala Della a na které byla Stacy Hartmanová a ten chlapík, co si ho má vzít?“

„Ne,“ odpověděla Anna a konečně vzhlédla. Terriina tvář byla zrudlá vztekem. Což nebylo nic neobvyklého, ovšem fakt, že byla namalovaná a učesaná, byl velmi neobvyklý. „Della ji nejspíš připíchla na nástěnku hanby.“

Na jedné zdi v kanceláři visela dvouapůlmetrová nástěnka, na niž mohli lidé připnout různé fotografie. Zpočátku to nebylo v plánu, ale stalo se z ní místo, kde se objevil každý trapný, skoro katastrofální a ponižující snímek vyfocený u jezera. Pokud se nějaká dívka obrátila příliš rychle a rozepnula se jí třeba košile, mohli jste se vsadit, že se ta fotka ocitla na nástěnce.

Terri se na ni dívala jen tehdy, pokud se snažila rozlousknout nějakou záhadu, jako třeba kdo ukradl květiny nebo rybářské náčiní nebo podobné banální zločiny.

Přelétla všechny snímky pohledem a pak je začala zvedat, aby nahlédla pod ně. Naštvalo ji, když uviděla šest fotek, na kterých se předkláněla. Snímky Terriina zadku byly zřejmě oblíbené. „Někdo by to tu měl probrat a vyházet.“

„Moje práce to není,“ prohlásila Anna automaticky. Zjistila, že pokud nezačne úkoly odmítat, skončí jako Terri a bude zodpovědná za všechno.

„Ahááá!“ Terri chňapla po fotce ukryté pod třemi dalšími. Chvíli na ni civěla a pak ji ukázala Anně. „Víš, kdo je tohle?“

Snímek byl pořízený na čemsi, co vypadalo jako formální večeře. Mladá, velice hezká blondýnka se opírala o velkého pohledného muže ve smokingu. Majetnicky ji držel kolem pasu. „To je starostova dcera a nějaký chlapík ve fraku. To jsou ale šaty! Zajímalo by mě, kam na ně chodí.“

„Do Summer Hillu ne, to je jasné. Ten muž!“ Terri poklepala prstem na fotku. „Bydlí v mém domě. Dneska ráno jsem se probudila a potkala ho u sebe doma.“

„Ve své ložnici? Můžu u tebe zítra přespat a něco si přát?“

Terri vzala se znechuceným výrazem snímek, otevřela dveře do otcovy kanceláře a práskla jimi za sebou.

„Já to neudělal,“ prohlásil Brody. Nebyl tak vysoký jako jeho dcera a roky mu přidaly na tloušťce kolem pasu, ale byl to pohledný muž s vlasy barvy soli a pepře. S dcerou měli stejné oči. Byly hnědé a dokázaly se vmžiku proměnit z rozněžnělých v metající blesky.

Brodyho právě teď ani za mák nezajímalo, kvůli čemu se jeho dcera tak zlobí. „Dala jsi záchranné vesty do přístřešku?“

Terri stála u dveří. „Poslal jsi mě do Richmondu, abys mi mohl do domu nastěhovat nějakého chlapa.“

Brody procházel hromadu faktur. „Myslím, že potřebujeme nového dodavatele lan. Ten stávající začíná být pekelně drahý.“ Zvedl pohled na dceru. „Jo, no a? Kit říkal, že ten ubohý člověk potřebuje trochu klidu, a ty sis potřebovala trochu odfrknout. Bude tam jenom tři dny. V čem je problém? Slintá si ten stařík do polívky?“

Terri mu hodila na stůl fotografii. „Neříká ti to něco?“

Brody ji zvedl a prohlédl si ji. „Vypadá jako Billy. Pořád tě to po všech těch letech trápí?“

Terri na něho přimhouřila oči.

„Fajn, nedívej se na mě takhle!“ Znovu pohlédl na fotku, věděl, že musí zakamuflovat svoji předchozí chybu. O Billym se nesmělo mluvit. „Není to dcera starosty Hartmana? Tenhle rok bude mít vlastní stánek, ne? To kvůli ní se vztekáš? Jestli jo, kam ji postavíš? Pryč na Ostrůvek?“ Byl to pokus o vtip. Stánek na malém Ostrůvku by se moc návštěvníků nedočkal.

Terri se neusmála.

Brody si povzdechl, odložil fotku a opřel se na židli, s rukama zkříženýma na prsou. „Dobře, omlouvám se. Kit mě požádal o laskavost. Chtěl, abych tě poslal pryč, aby se tu jeho starý kamarád mohl na tři dny ubytovat. Nabídl jsem mu jinou chatku, ale Kit tvrdil, že Aggiin domek je nejhezčí. Každopádně ty sis povyrazila a ten stařík měl kde přespat. A je to vyřešené. Mohla bys jít uklidit ten nepořádek, co zůstal na Měsíční pláži?“

Terri zabodla prst do Natea na snímku. „Tohle je ten muž, který bydlí v mém domě. A je tu na tři týdny, ne dny. A bude si brát Stacy Hartmanovou.“

Brody zvedl fotku, podíval se na Natea a pousmál se. „Kit je starej ďábel,“ zamumlal a pak zvedl pohled k dceřině rozzuřené tváři. „Byl tam, když ses probudila? Co jsi mu tedy řekla? Už se takhle nemůžeme vídat?“

„Tohle není žádná legrace.“

„Vlastně je. Jestli je tenhle chlapík zasnoubený, proč ho dal Kit s tebou dohromady?“

„Je to tvůj přítel, tak mi to pověz ty!“ téměř se rozkřičela Terri.

Brody upíral pohled na fotografii. „Jak se ten chlapík jmenuje?“

„Nathaniel Taggert.“

„Ach. Takže to je odpověď. Kit se o něm zmiňoval. Kdysi spolu pracovali. Očividně chtěl, aby měl ten chlapec kolem sebe nějakou rodinu, ne aby trčel sám v nějaké chatce. Doufám, že nečeká, že mu budeš vařit.“ Brody vypadal vyděšeně. „Nevařila jsi, že ne? Nezaslouží si –“

„Nejsem žádná chůva,“ odsekla Terri zpoza zaťatých zubů. „Já tohohle chlapíka znám. Della nám o něm vyprávěla.“

Brody protočil oči. „Della Kisselová vykládá o každém. Je to královna drbů. Odkdy ji vůbec posloucháš?“

„Od té doby, kdy naposledy prohlásila, že tě nechá vyhodit.“

„To nemůže. Podle podmínek svěřeneckého fondu –“

Terri sevřela ruce v pěst. „Nenechám se zatáhnout do tvých hádek s Dellou. Tohle všechno se dozvěděla, když pomáhala Stacyině matce šít kostýmy pro Kitovu hru a –“

„Nebylo to skvělé představení? Samozřejmě po premiéře už hrál Wickhama někdo jiný a už to nebylo tak dobré, ale –“

„Přestaň s tím!“ vybuchla Terri. „Snažíš se odvést řeč od tématu. Tenhle chlapík je k ničemu! Je zasnoubený se Stacy Hartmanovou.“

Brody vypadal zmateně. „Netušil jsem, že je ti nesympatická. Nikdy jsi o ní neřekla nic špatného. Copak –“

Terri začala přecházet po místnosti. „Stacy je dokonalá. Vždycky byla. Je to bytost bez jediné chybičky. Chodila jsem s ní do školy od první třídy do dvanácté, ale pochybuju, že jsme si kdy vyměnily víc jak tucet slov. A proč taky? Její rodina vládne celému Summer Hillu, zatímco ta moje –“ Terri pohlédla na otce. Existovaly oblasti, do nichž nevstupovali, bez ohledu na to, jak moc byli naštvaní. „Stacy Hartmanová je tak úžasná, že si k ní chodil pro radu dokonce i ředitel.“

„Protože se přátelil s jejím otcem a –“ Brody pohlédl dceři do tváře. „Fajn, tak co je s ní špatně?“

„Jestli má ráda tohohle muže, je všechno špatně s ním. Protože musí dostát jejím nárokům, znamená to, že je bohatý. Břečťanová liga a tak podobně. Podle toho, jak vypadá, odhaduju, že hrál takovou tu hru… Je to podobné jako americký fotbal, ale naše týmy mají dostatek zdravého rozumu, aby používaly vycpávky.“

„Ragby.“ Brody spustil paže a díval se na dceru se zájmem v očích. Něco ji doopravdy rozčílilo. „Nechci vypadat jako úplný pitomec, ale na co si přesně ohledně tohohle chlapíka stěžuješ?“

Terri přestala rázovat po místnosti. „Nevím. Prostě na všechno. Asi. Jsou jeden jako druhý. Určitě se topí v penězích. Nejspíš má na kontě tatínkovy miliony. Zajímalo by mě, jestli se kdy ocitl na lodi, která by neměla posádku a kapitána. Vsadím se, že kdyby musel použít živou návnadu, švihlo by to s ním.“

Brody dceru pozoroval. Obvykle ji neschopnost lidí kolem nich rozesmívala. Na konci perného dne se uvelebili ve velkých ušácích v Aggiině domě s lahvemi piva v rukou, vyhlíželi na vodu a všemu se smáli.

Teď ji ovšem něco doopravdy trápilo. Zvedl fotku ze stolu. Pohledný mladík, jemuž se pod oblečením rýsovaly svaly. Vypadal, že při posilování zvedá lodní motory. A Brody věděl, že je to jediný muž, který jeho dceru kdy zaujal.

Terri vykládala něco o tom, že tenhle chlapík nejspíš jí jenom z porcelánu a stříbrných příborů – které můžou a nemusí být ve skříňkách tety Aggie. Terri tvrdívala, že není tak úplně domácký typ ženy, tak jak by mohla tušit, co tam je?

Když se Brody zadíval na dceru pozorněji, všiml si, že použila rtěnku. Ne jako Elaine způsobem, že chlap nemohl odtrhnout oči od jejích rtů, ale byla tam.

Líbí se jí, pomyslel si Brody. Ať už se dneska ráno odehrálo cokoliv, její dceři padl tenhle chlapík do oka. Pak zjistila, že je zasnoubený s roztomilou, temperamentní Stacy Hartmanovou, kterou všichni zbožňují. Starostova dcera byla ve městě možná považována za princeznu Summer Hillu, ale u jezera – a v Brodyho srdci – byla nejdůležitější Terri.

Na stole ležely tři listy se seznamem volných chatek. Protože do Widiwicku zbývalo jen pár týdnů, věděl, že je všechny pronajme, ale právě teď byly prázdné.

Terri zrovna vykládala, že Nate Taggert bude nejspíš celé ty tři týdny popíjet pivko se svými snobskými bratříčky, kteří sem přiletí z Connecticutu. Když se odvrátila, Brody vsunul papíry do zásuvky stolu.

Otočila se čelem k otci. „Ubytuj ho v Camlocku. S těmi svými snobskými bratříčky se tam můžou opíjet a zdemolovat to tam, a žádná škoda to nebude. Ale i kdyby byla, jeho papínek za to všechno určitě zaplatí.“

„Tahle chatka je pronajatá.“ Brody doufal, že mu ta lež není znát na očích. „Všechny jsou zamluvené.“

„Děláš si legraci.“

„Když jsi byla pryč, nastal tu poprask a já všechny pronajal.“ Věděl, že mluví příliš rychle. „Možná by mohl říct svému papínkovi, aby mu něco koupil. Mám tu pár nemovitostí, které –“

„Ne! Nechce tu zůstat. Jezero je pro něho jenom rozptýlení, aby viděl, jak žije druhá polovina lidstva. Stacy z něj určitě chce mít starostu. Jestli budou mít nějakou chatu, bude jistě v Itálii. Nebo na jihu Francie. Rozhodně ne tady.“ Terri se posadila na židli. „Prostě mu budu muset říct, že u jezera zůstat nemůže.“

„Nebo mu naúčtuj nájem.“

„Tvrdil, že zaplatí dvakrát tolik, než co obvykle požaduju. Jako bych bydlela v nějakém penzionu!“

„Dvakrát tolik, hmm? Jak to jde s tvým spořením na nové auto? Pořád ti zatéká skrz střechu? Už jsi opravila ty rozbité dlaždice vepředu?“

Terri probodávala otce pohledem.

Brody rozhodil rukama. „Rozumím. Nemůžeš –“ Vytřeštil oči. „Počkej minutku! Nevyjel po tobě, že ne? Nedělal ti nějaké návrhy?“

„Samozřejmě že ne. Uvařil mi snídani. Posadili jsme se k jídelnímu stolu a povídali si. Je…“ Odmlčela se.

„Myslíš si, že bys s ním nevydržela tři týdny? Ty peníze by se hodily. Víš, že bych ti je mohl půjčit, ale tvrdila jsi –“

„Ne! Jako že žádné půjčit nechci. Vydělám si je sama.“

„V podstatě tam jenom přespáváš.“ Vyčkávavě na ni hleděl.

„Možná,“ prohlásila a zvedla se. „Promluv s ním ty. Já mám spoustu práce. Nechal jsi uklidit Měsíční pláž?“

„Jo, ale zase tam je, ehm, nepořádek.“

Terri se ušklíbla. „Přinutili jsme je, aby uklízeli po svých psech, tak proč nemůžou uklidit i po sobě?“

Brody se usmál. „Co kdybys vynalezla nějaký nový typ lopatky na nepořádek? Na to, co lidi pohazují po plážích. Mohla bys jít do televize a přimět někoho, aby do toho investoval. Vydělala bys miliony.“

Terri se pousmála. „Majitelé pláží po celém světě by mě zbožňovali.“

„Na tom není nic těžkého,“ konstatoval Brody.

„Díky.“ Vzala za kliku. „Fajn, udělám to pro peníze. Ale domluvíš to ty. Já mám v plánu držet se od něj co nejdál.“

„Mám doma gauč,“ prohlásil.

„Možná ho využiju.“ Terri vyšla z kanceláře a zavřela za sebou dveře.

Anna ani nezvedla hlavu. „Tumáš,“ prohlásila a podala jí seznam věcí, které má Terri udělat.

„Hm, bezva. Copak na mě dneska čeká?“

„Totéž jako obvykle. Fakt, že jsi byla pryč, neznamená, že někdo dělal tvoji práci. Farleyovi vyhrožují, že použijí pušku, pokud –“

„Nevyřeším jejich problém, ať už je to cokoliv,“ dokončila Terri. „Jasně. Zařídím to.“ Prohlížela si seznam. „Něco důležitého?“

„Našla jsem tvůj zápisník.“ Anna kývla k malému stolku u zdi.

Terri se tvářila zmateně. Měla ho s sebou v Richmondu, zapsala si do něj ceny člunů. Protože pak šla rovnou domů, jak se ten diář dostal do Anniny kanceláře? „Jak –?“

„Jo, hned jsem tam!“ zavolala Anna k Brodyho kanceláři, pak vstala a zadívala se na Terri. „Potřebuješ ode mě ještě něco, nebo budeš celý den zírat na fotky na zdi?“

„Ne, já –“ Nic víc už neřekla, protože Anna vešla do Brodyho kanceláře a zavřela za sebou dveře.

„To je ale divný den,“ konstatovala Terri.

Do oběda už netušila, jestli se má zlobit, nebo začít smát. Všechno na seznamu už bylo hotové. Těžký gril, který spadl, byl narovnaný. Víka popelnic přidržovaly elastické provazy. Dva motory člunů byly opravené. Někdo zavolal opraváře kvůli rozbitému oknu. Nájemníci nikdy nevolali opraváře sami. Proč taky, když stačilo zapískat a přiběhla Terri se svou taškou s nářadím? Dětské kolo bylo nalezeno. Jedovatý břečťan byl stržen ze stromu. Čtyři chlapci se hlasitě dohadovali o tom, jestli je ragby lepší sport než americký fotbal.

Odpověď, kterou Terri slýchala na každou svou otázku, zněla „Nate“. Spravil to, řekl to, navrhl to, ukázal jim jak. Většinou to bylo: „Nate to už udělal.“ Se svou nadlidskou silou zvedl železný gril. Se svou výjimečnou inteligencí přišel na to, jak připevnit víka od popelnic. Tohle se Terri dozvěděla, když tam stála s elastickým lanem v ruce.

„Byl úžasný,“ rozplývala se paní Williamsová. Manžel ji navštěvoval jen každý druhý víkend. „Nate použil můj telefon a zavolal místního opraváře. Měl by dorazit – Ach! Už je tady. No není ten Nate báječný?“ Rozběhla se k dodávce, která právě zajížděla na příjezdovou cestu.

„Umí použít mobil,“ zamumlala Terri. „Fakt talent.“

Kolem projela malá holčička na růžovém kole a zamávala na Terri. „Nate našel moje kolo,“ zavolala.

Terri nasadila úsměv. „Vsadím se, že bylo na verandě Timmyho Gressona, protože chtěl, abys za ním přišla,“ zamumlala potichu.

„Měl ho Timmy,“ prohodila dívenka přes rameno.

Terri protočila oči a vydala se zpátky ke svému člunu. Na seznamu zbývala ještě jedna položka. Coldmanovi potřebovali spustit na vodu svůj obrovský motorový člun, který se momentálně nacházel na dlouhém přívěsu. Pan Coldman, advokát, by s přívěsem nedokázal zacouvat, ani kdyby mu to mělo zachránit život, takže to musel udělat někdo z kanceláře – tedy Brody nebo Terri.

Když zastavila u mola, velký člun se už pohupoval na vodě. Paní Coldmanová na ni zamávala a zavolala: „Díky, že jste poslala Natea, aby nám pomohl. To je váš přítel?“

„Ne,“ odpověděla Terri. „Není.“

„Náramná škoda. Kdybych už nebyla vdaná, hned bych ho pozvala na rande.“ Rozesmála se, jako by byla jediná osoba pod sluncem, která kdy pronesla takové klišé.

Terri se podařilo vykouzlit chatrný úsměv a zamávat a pak obrátila člun k domovu. V půlce cesty se jí však na tváři zformoval uličnický úsměv. A pak ji opustil vztek a začala se samolibě culit. Obrátila se a zamířila do klubovny.

Pan Nathaniel Tagger si chce hrát, že? No, ať tedy vyhraje ten nejlepší, vlastně ta nejlepší!

3

Terri seděla na dřevěném křesílku před domem, upíjela pivo a vyhlížela na tmavou hladinu. Bylo skoro devět večer, když zaslechla, jak se prosklené dveře za ní otevřely. Ach, pomyslela si, jestlipak je utahaný. Potlačila zahihňání.

Dál upírala pohled na jezero, když sebou Nate plácl na křesílko vedle ní. Ačkoliv se na něj nepodívala, cítila ho: pot, mazadlo, starý olej, roky prachu a špíny.

Snažila se skrýt úsměv, ale podařilo se jí to jen napůl. Aniž by na něho pohlédla, natáhla se do chladicího boxu vedle sebe, vyndala ledově studenou lahev piva a podala mu ji.

Nate pivo vypil na jeden zátah, takže mu podala druhou lahev. Když byla poloprázdná, nabídla mu papírový sáček s burrity. První snědl na tři kousnutí.

„Samolibost může člověka udusit,“ prohlásil s plnou pusou. „Když je jí moc, můžete na místě umřít. A nemůžete být pohřbena na posvátné půdě.“

Terri už nedokázala potlačit smích – a když se na něho podívala, rozesmála se ještě víc. Na tričku a ve vlasech měl pavučiny. Ne čisté nové pavučiny, ale ten druh, který je tak špinavý, že z nich pavouci utekli.

„Pokračujte,“ vybídl ji, „zasloužím si to.“

„Jestli vám to pomůže, táta říkal, že jste odvedl skvělou práci. Lepší než já. A co je nejlepší, nestěžoval jste si, že to musíte dělat. Kdepak, tu dílnu jste uklidil úplně sám. Táta říkal, že jste dokonce vysmýčil i pod tou starou převodovkou. Jak jste s ní pohnul?“

Nate právě zpracovával třetí burrito. Nic neřekl, jen zvedl paži a napnul biceps.

„Aaaach,“ vydechla Terri. „Působivé.“

Natáhl ruku a Terri mu podala další pivo. „Kdy jste na to přišla?“

„Šlo o ten zápisník a Anna se chovala, jako by s radostí udělala všechno, co táta chce. Slyšel jste to všechno?“

„Každé slovo, co jste křičela na svého otce, prošlo mýma ušima. Jako palba z verbálního kulometu.“

Terri se cítila provinile kvůli tomu, co otci říkala, a otevřela ústa, aby se omluvila.

„Nechte toho,“ prohlásil Nate. „Byla to všechno pravda. Nebo aspoň bývala. První dva roky na vysoké jsem dělal vedlejšku z popíjení piva. Ve svém bratrstvu jsem lámal rekordy. Byl jsem prvotřídní.“

„Vážně?“ Terri se usmívala a upíjela z vlastní lahve. Jezero mělo tvar písmena Y a její dům se nacházel v jeho vidlici. S trochou kroutění a otáčení ho viděli celé. Na jednom konci se po cestě vedoucí kolem vody pohybovalo světlo baterky. Na jih potichoučku mířila veslice se světlem. „A proč jste tedy přestal pít – nebo nepřestal?“ Kývla k prázdným lahvím na malém stolku před nimi.

„Tohle požitkářství je výjimka. Způsobená tím, že jsem musel úplně sám uklidit dílnu na opravu pětimetrových člunů.“

„A já vám za to děkuju. Už je to roky, co se někdo dostal uvnitř dál než na jeden metr. Slyšela jsem, že je tam teď tak čisto, že bychom tam mohli zřídit jídelnu.“

„Jen jsem vám chtěl dokázat, že vážně umím pracovat.“

„A já se chtěla vyhnout úklidu toho nepořádku.“

Nate k ní natáhl ruku s lahví, aby si mohli přiťuknout. „Oba jsme dostali, co jsme chtěli.“

„To jo. Já bych chtěla vědět, co se stalo ve třeťáku na vysoké.“

„Ach. Tohle. To léto po druháku jsem odjel domů do Colorada a spal. Protože jsem celý rok v podstatě jenom obrážel večírky, byl jsem pořádně utahaný. Ležel jsem na gauči v polospánku, a když jsem otevřel oči, zíral na mě táta. Řekl: ,Všichni se rozhodujeme o tom, co chceme se svým životem provést.‘ Pak mi zabodl prst do břicha – které bylo pěkně měkké.“

„A co potom?“

Nate pokrčil rameny, zatímco mačkal papír od čtvrtého burrita. „Stačilo to. Na univerzitě v Coloradu jsem zašel na pár letních kurzů, a když jsem se vrátil na Dartmouth, změnil jsem hlavní specializaci na ekonomii.“

„Po jediném komentáři vašeho otce?“

„Správně.“

„Ale zaměření na ekonomii? Táta říkal, že jste pracoval s Kitem. Nebyl něco jako diplomat?“

„Jo,“ potvrdil Nate a Terri v jeho hlase zaslechla váhání.

„Přísně tajné? Nemůžete mi nic říct?“

Nate se zazubil. „Víceméně. Strýček Kit je odborník na Střední východ a potřeboval k ruce někoho, komu by mohl věřit, a tak požádal mě, abych se k němu připojil. Já jeho nabídku přijal.“

„Na jak dlouho?“

„Na dvanáct let.“

Obrátila se v křesílku, aby se na něho podívala. „Tvrdíte, že jste strávil dvanáct let cestováním po Středním východu, a teď si chcete otevřít kancelář v malém Summer Hillu ve Virginii?“

„Jo.“

Terri se vrátila pohledem k vodní hladině. Na cestě se pohybovaly další baterky a na jezeře tři tiché veslice. „Když jste byl s Kitem na tom Středním východě, určitě jste pracovali na nádherných ambasádách a cestovali v limuzínách a –“ Když si posměšně odfrkl, pohlédla na něho.

„Kit vyrostl z větší části v Egyptě. V berberském stanu je stejně doma jako na nějakém velvyslanectví. Zapadne tam.“

„A vy jste byl s ním.“ V hlase se jí ozýval údiv. „Nikdy jsem neopustila Spojené státy. Jednou jsme si s tetou Aggie zajely do hlavního města podívat se na kvetoucí třešně a dvakrát jsem byla ve Fort Lauderdale. Navštívili jsme Boca Raton, a to bylo fajn.“ Sehnula se, aby zvedla bílý pytlík a podala ho Nateovi. „Smažený jablečný koláč od Sherry. Řídí kuchyň v klubu.“

„Díky,“ řekl a zakousl se do něj.

Chvíli mlčeli. „Tohle od vás bylo milé.“ Ukázal na pivo, sáček od burrita a koláč. „Měl jsem v plánu sníst vám nějaké cereálie, pak si dát sprchu a jít spát. Říkal jsem si, že nebudete moc nadšená z toho, co jsem udělal.“

„To se můžete vsadit. Po tom, co mi všichni vykládali, jak jste odvedl všechnu moji práci, jsem byla pěkně naštvaná.“

„Víc než u vašeho táty?“

„Asi tak stokrát víc.“

„Připomeňte mi, abych vás nikdy nedráždil. Každopádně ne znovu.“

„Už jsem byla v půli cesty domů, když mi to všechno docvaklo. Věděla jsem, že jste mě musel u táty slyšet a…“ Podívala se na něho. „Přemluvil jste Annu, aby vám dala můj seznam, že jo? Nejspíš jste tam přišel, protože jste našel můj zápisník a přinesl ho.“

„Jo. Spadl ze stolku u hlavních dveří. Takže jste dala Anně jiný seznam. Jenže na něm byla jenom jedna položka: uklidit tu dílnu. Protože jsem se domníval, že je to vaše práce, neustále jsem čekal, kdy se tam objevíte.“

„Nemohla jsem, ani kdybych chtěla. Rodina Roperových a veškerý jejich majetek spadly z velkého mola. Musela jsem zachránit psa, pětiletého klučinu a tři piknikové koše.“

„Pětiletého klučinu, hm?“ zeptal se Nate tiše. „Je v pořádku?“

„Zjistili jsme, že je lepší požadovat, aby děti pod sedm let nosily záchranné vesty. To děcko se pohupovalo na hladině a zubilo se. Myslelo si, že je to celé součást jeho prázdnin. Rodiče vřískali. Přísahám, že hysterie působí víc problémů než samotné nehody.“

Nate dojedl koláč a zadíval se na vodu. „Mohli bychom probrat příští tři týdny? Zaplatím –“

Zarazilo ho Terriino zasténání. „Teď je mi vážně líto, že jste slyšel, co jsem řekla. Myslím, že bych se měla omluvit ohledně Stacy.“

„Za to, že jste řekla, že je dokonalá? To je. Je laskavá a na každého milá. Věděla jste, že pomohla strýčkovi Kitovi napsat tu hru, kterou hráli minulé léto? Měla se postarat o kulisy a dohlédnout na kostýmy, ale byla se mnou, takže nemohla. Je – Co jsou, sakra, všechna ta světla?“

Na cestě a po hladině se jich teď pohybovalo přes tucet. „S tátou tomu říkáme tanec hráčů.“

„Co to znamená?“

„Víte,“ začala Terri pomalu, „když se muž a žena doopravdy milují, dají se dohromady velice speciálním způsobem, po kterém se občas narodí děti. Je to –“

Nate po ní střelil pohledem. „Chcete říct, že se tam scházejí na… na tajná dostaveníčka?“

„Jestli myslíte sex, tak ano. Přesně. Asi. Chci říct, že je nesleduju, ale na základě důkazů, které nechají na Měsíční pláži, bych řekla, že ano, jednoznačně kvůli sexu. Vím, že písek občas vadí ženám na… ehm, intimních místech. Doktor Jamie by vám o tom možná pověděl víc.“

Nateova tvář prozrazovala jeho šok.

„Manželé a manželky tráví celé léto odděleně,“ prozradila Terri. „Předpokládám, že ti, co zůstanou ve městě, se chovají stejně.“

„Zdá se, že vás to nijak nepohoršuje.“

„Vyrostla jsem v tom.“

Nate se mračil. „A co vy?“

„Myslíte, jestli jsem jedna z hráčů?“ Její úsměv zmizel. „Samozřejmě. Když tu nejste, popadnu svoji velkou baterku a letím do chatky kohokoliv, kdo je zrovna k dispozici. Nejsem nijak zvlášť vybíravá.“ Začala se zvedat, ale Nate jí položil ruku na paži.

„Omlouvám se. Prosím, neodcházejte. Potřebuju trochu času, abych strávil všechno to jídlo, než se budu moct pohnout. Jak jste se ohledně mě rozhodla?“

„Táta vás chce adoptovat, aby získal pracovní sílu zdarma napořád. Jak jste tak rychle opravil ty motory?“

„Dal jsem do nich benzin.“ Zíral na ni, čekal na její odpověď.

„Pokud budete platit nájem, nebudete muset pracovat. Rozhodně ne uklízet celé budovy.“

Nate se se spokojeným úsměvem opřel v křesílku.

„Líbí se mi tu. Strýček Kit říkal, že jsem částečně Montgomery, protože mám tak moc rád vodu.“

„Nežijí Berbeři na poušti?“

„Právě na poušti se člověk naučí doopravdy si cenit vody.“ Na chvíli se odmlčel. „Terri, omlouvám se za ten zmatek. Strýček mi neodpověděl na žádný z osmi vzkazů, co jsem mu nechal, ale myslím, že mě sem poslal, protože ví, že přesně tohle potřebuju. Poté co odešel do důchodu, dřel jsem pro vládu. Tak moc, že jsem odešel.“

Terri poznala, že to ještě zlehčil, a čekala, až bude pokračovat, ale nic neříkal. „A co Stacy? Nebude jí vadit, že tu zůstaneme sami? Jen my dva?“

„Není žárlivá,“ odpověděl Nate rychle, pak se zvedl ze židle. „Už nesnesu, jak páchnu. Říkala jste, že vaše teta sem zvala spoustu lidí. Nevadilo by vám, kdybych pozval pár hostů? Uvařím.“

„Asi ne,“ prohlásila Terri a vstala, ale do očí se mu nepodívala.

Jako by věděl, na co myslí. „Žádné stříbro, ani křehký porcelán. Slibuju.“

Slyšela v jeho hlase smích. „Dobře, protože mám svůj smoking v čistírně.“

Nate se uculil. „Sakra! Přinesl jsem si svoje nejlepší plesové šaty a lodičky a vážně je chci provětrat.“

„Nevadilo by, kdybych si jednu botu půjčila? Vždycky jsem chtěla zkusit kajak.“

Se smíchem zvedli chladicí box, prázdné lahve a pytlíky a vešli do domu.

4

Nate si dal dvacetiminutovou sprchu, ale přesně taková doba byla potřeba, aby se umyl. Celou dobu se usmíval. Tohle kolo rozhodně vyhrála Terri!

Ve skutečnosti si to užíval. Poslední rok trčel za stolem. Jediné cvičení bylo to umělé v posilovně. Roky běhal za Kitem po celém světě, mačkal se s vojáky v hydroplánech, schovával se ve stanech, když nechtěli být vidět, pořád dokola. Skoro ho to zabilo, ale zbožňoval to.

Jenže to všechno skončilo, když šel Kit na odpočinek. Nate byl odvelen ke stolu a –

Vytrhl se z myšlenek, když mu zazvonil telefon. Volala mu Stacy. Usmál se a hovor přijal. „Ahoj, zlato, právě jsem na tebe myslel.“

„Chybím ti?“ zeptala se.

„Moc. A co já tobě?“

„Myslím na tebe každou vteřinu. Dostal jsi ty krabice, co jsem poslala?“

„Jakou jsi použila adresu?“

„Mých rodičů.“

„Hm,“ řekl Nate. „Promiň, ale ne, neviděl jsem je. Zajdu tam zítra. Máš se dobře?“

„Je to tu úžasné! Giovanni je báječný. Způsob, jak vnímá barvy, je něco, v co u sebe můžu jenom doufat. Dává dohromady odstíny fialové s proužky staré zlaté a…“ Nadechla se. „Musel bys to vidět, abys tomu věřil.“

Nate se smál. „To asi jo.“

„Táta říká, že bydlíš u jezera. Líbí se ti tam?“

„Moc. Dneska jsem uklízel starou dílnu.“

„Myslela jsem, že budeš odpočívat. Díval ses na návrh vizitek, který jsem ti poslala mailem?“

„Promiň,“ řekl Nate. „Neměl jsem čas otevřít přílohu. Co víš o lidech tady u jezera?“

„Moc ne. Je to oddělená komunita od města, ale žijí tam docela boháči. Vážně doufám, že na festivalu získám nějaké nové klienty. Vím, že pan Rayburn prodal minulý rok několik domů. Ráda bych je zařídila.“

„Slyšel jsem, že jsi chodila do školy s jeho dcerou.“

„S Terri?“ opáčila Stacy. „To jo, ale moc dobře ji neznám.“

„Jak to?“ nadhodil Nate.

Stacy zaváhala. „Je to moc hezké děvče, že?“

„Asi jo,“ zabručel Nate. „Stalo se mezi vámi něco špatného?“

„Ne.“ Stacyin hlas zněl chladně. „Nechovala jsem se k ní hnusně a nevyloučila jsem ji ze své party, jestli narážíš na tohle.“

Nate se s uchechtnutím natáhl na posteli s telefonem u ucha. „Nikdy by mě ani nenapadlo, že bys byla něco míň než dokonalost sama. Jen jsem zvědavý na tohle místo, nic víc. Protože jsi odjela a nechala mě tu samotného, můžeš mi aspoň povyprávět o lidech tady.“

„Jsem vinna!“ V hlase se jí ozýval smích. „Ubohý Nate. Tři týdny volna, kdy nemáš co dělat, takže bych tě měla litovat.“

„Nejspíš bych se mohl zeptat někoho jiného.“ Mluvil sexy tónem, škádlil ji. „Je tu jedna žena jménem Jenkinsová, která si mě zřejmě oblíbila.“

„Ta zrzka z drogerie? Jen abys věděl, na jejím těle není nic pravého a její manžel vlastní nějakou velkou společnost. Byl by z něho nepříjemný nepřítel.“

„Jsi si jistá, že jsi na střední nebyla zlá holka?“

„Fajn, vyhrál jsi. Zřejmě chceš zjistit něco o Terri. Na střední škole jsme se nekamarádily, protože tam nikdy nebyla. Jakmile skončila výuka, okamžitě zmizela a mimoškolních aktivit se neúčastnila. Měla dobré známky, ale nemyslím, že se moc učila. Všem nám jí bylo líto, protože musela hodně pracovat.“

„Mám ale dojem, že se něco stalo. Něco traumatizujícího.“

„V deváté třídě byla Terri na chvíli vyloučena ze školy.“

„Kvůli čemu?“

„Protože ublížila dvěma chlapcům.“

„Dvěma, hm?“ Nate se uculoval.

Stacy jeho pobavení nesdílela. „Ti kluci říkali, že se zbláznila a popadla nějaké lano z hodiny tělocviku. Rozmáchla se jím a praštila jednoho z nich do žeber, až spadl na zem. Mám dojem, že na toho druhého skočila. Ve škole se celé týdny nemluvilo o ničem jiném.“

„Byla z ní hrdinka, nebo se jí posmívali?“ Nate už se neusmíval.

„Promiň, ale Terri byla terčem posměchu. Ti kluci byli oblíbení a Terri patřila mezi outsidery. Ti dva byli odvezeni do nemocnice na kontrolu.“

„Terri byla vyloučena, ale jak to odnesli ti kluci?“

„Nijak. Ředitel – který byl velký fanda fotbalu, řekla bych – tvrdil, že by je ta zranění mohla trápit až do konce života, a ten strach byl dostatečným trestem.“

„Nevynechali jediný trénink, že?“ konstatoval Nate. „Vsadím se, že při příštím zápase byli zpátky na hřišti, kde do nich bezpečně vráželi devadesátikiloví teenageři, a ne nějaká vychrtlá holka.“

„Určitě to bylo nespravedlivé,“ prohlásila Stacy. „Až se vrátím, možná bychom se mohli líp seznámit s celou rodinou Rayburnových.“

V Stacyině hlase se ozval tón, který Nate ještě nikdy dřív nezaslechl – a něco mu napovědělo, že by měl sklapnout a nežvanit o jiné ženě. „Jak tedy vypadá tenhle Giovanni? Je to nějaký rukulíbající Ital, co?“

Stacy se rozesmála. „Vůbec ne, ale člověk, který řídí tu společnost, je velký fešák.“

„Chci o všem slyšet. Nezařídíš naši ložnici v růžové, že ne?“

Zatímco Stacy brebentila o látkách a barvách a nábytku, Nate uvažoval, co ti kluci řekli, že Terri naštvali. Muselo to být něco vážného, když se samotná dívka pustila do párku středoškolských fotbalistů.

Bylo už pozdě, než Nate zavěsil. Usmíval se, měl pocit, že Stacy dostatečně vynahradil svoji neomalenost, když se jí vyptával na Terri.

Neprozradil jsi jí, že tu žiješ s Terri, napovídal mu vnitřní hlásek. Ne že bych s ní přímo žil, jen bydlíme ve stejném domě. Jsme spolubydlící.

Poté co se zvedl a oblékl si pyžamové kalhoty, zavolal už podeváté toho dne Kitovi. Tak jako v předchozích případech hovor spadl do hlasové schránky.

„Já…,“ začal Nate. „Je to v pohodě. Terri a já jsme to vyřešili. Příští tři týdny z nás budou spolubydlící.“ Nic dalšího ho nenapadalo, a tak zavěsil.

O chvíli později mu mobil oznámil textovku. Byla od Kita. Zeptej se Delly na Leslie.

Nate odhodil telefon na postel, jako by se vzňal v plamenech. „Ne!“ vykřikl hlasitě a zamračil se tak, že se mu skoro dotýkalo obočí.

„Ne, ne, ne.“ Za svůj život už zažil víc záhad, než dokázal snést. Plných dvanáct let! Hrabání a pátrání a objevování toho, co kdo udělal a proč. To byla Kitova vášeň, ne jeho.

Nate toužil jenom po klidu. Chtěl se oženit s dívkou, do níž se bláznivě zamiloval, zřizovat lidem penzijní připojištění a dělat děti. Klid. Už žádné půlnoční úprky. Žádné nebezpečí.

Když vlezl do postele, praštil do polštáře. Domníval se, že ho Kit ubytoval v domě s hezkou mladou dívkou, protože… Proč? Kvůli troše pokušení předtím, než se Nate ožení?

Jenomže to vypadalo, že to má cosi společného s nějakou zpropadenou záhadou.

Nate se uklidnil. Musí se vyspat. Kdo ví, co mu zítřek přinese. Snažil se myslet na hezké věci. Co mu to Terri říkala? Že ho její otec chce adoptovat.

Na rozdíl od pana Hartmana, pomyslel si. Stacyin otec se na Natea díval, jako by mohl náhodně srazit skříňku s porcelánem.

V polospánku si vybavil, co říkal Terriin otec: „Della Kisselová vykládá o každém. Je to královna drbů.“ Měla stejné příjemní jako lidé, kterým patřívalo jezero. To zřejmě znamená, že tu žije od malička – což zase znamená, že všechno slyšela a viděla.

„Vypadni z mé hlavy, Kite Montgomery,“ zamumlal Nate pomilionté ve svém životě a pak konečně usnul.

Druhý den ráno Terri Natea zaslechla v kuchyni a během pár minut jí ložnici naplnila božská vůně kávy. Včera večer, když slyšela jeho tlumený hlas hovořící do telefonu, si opakovala, že by měla zavřít dveře. Jenže je nechala otevřené.

Ležela na posteli a poslouchala zvuk – když ne slova – jeho hlasu. Už to byly roky, co s ní nějaký muž hovořil tímhle tlumeným sexy chraplákem. Taková intimita naznačovala, co bude dál.

Takovou blízkost cítila jen jednou a dopadlo to tak zle, že už ji znovu neriskovala. Od té doby se objevilo pár mužů, kteří naznačili, že by chtěli něco trvalejšího než jen randění. Jenže Terri vždycky vycouvala. Naučila se, že vtípek pronesený ve vážném okamžiku, úprk do práce, nebo dokonce zívnutí zastaví to, co se druhá strana chystá říct.

Zatímco poslouchala – vnímala – Nateův hlas, opakovala si, že jen žárlí. Stacy Hartmanová měla všechno. Roztomilým, temperamentním blondýnkám s bohatými otci zřejmě patřil svět.

Ano, pomyslela si Terri, tak je to správné. Přiměj se, abys Stacy nenáviděla.

Už když jí to však blesklo hlavou, věděla, že si lže do kapsy. Stacy s tímhle neměla nic společného. Terriin problém spočíval v tom, že se jí líbí Nate Taggert. Dokázal ji rozesmát, vyzvat na souboj. Dokázal pracovat. Dokázal…

Věděla, že si musí takové myšlenky vyhnat z hlavy, ale trvalo dlouho, než usnula.

Teď bylo ráno a on byl v její kuchyni a připravoval snídani. Než se oblékla – a nanesla malé množství make-upu – už se dokonale ovládala. Možná.

„Dobré ráno,“ prohlásil Nate. Na sobě měl tričko, bavlněné kalhoty a mokasíny značky Sperry Top-Sider. Podrážky bot bránily uklouznutí na hladkém povrchu. „Copak je dneska v plánu?“

Terri se posadila za pult. „Mohla bych tě najmout na úklid sklepů.“

„Díky, ale ne. Vždycky čekáš, co bude potřeba ten den udělat?“

„Tak nějak.“ Položil na pult dva talíře s vajíčky a toastem. Její byla jasně žlutá, ale v těch jeho rozeznala jemné flíčky barvy od koření, které použil. Vyměnila talíře. „Dneska dostaneš ty bez chuti.“

„Počkej!“ vyjekl Nate. „Nejspíš ti to nebude chutnat. Tys –“

Terri si vložila sousto do úst a vytřeštila oči. „Tohle je vážně dobré. Co to je?“

„Myslím, že se tomu říká fusion kuchyně. Kombinuju západní míchaná vajíčka s kořením ze Středního východu.“ Odnesl svůj talíř ke sporáku a posypal ho trochou koření z lahviček. Když se znovu posadil, usmíval se. „Většině lidí ze Západu to nechutná.“

„Mně jo. Včera jsi dřel tak tvrdě, že by sis mohl dát dneska pauzu. Zajdi na návštěvu ke Stacyiným rodičům.“ Přes tvář mu přelétl úšklebek tak rychle, až si nebyla jistá, že viděla správně.

„To mi připomíná,“ prohlásil. „Budu tam muset dneska zajít a vyzvednout nějaké krabice, co Stacy poslala. Co kdybys zajela do města se mnou? Můžeme si dát oběd a nedaleko Jamieho kanceláře jsem zahlédl květinářství. Říkal jsem si, že pošlu Hallie nějaké květiny. Je –“ Odmlčel se, protože z Terriiny tváře zmizel úsměv. Zničehonic vstala a vložila prázdný talíř do myčky. „Řekl jsem něco?“

Když se k němu Terri obrátila, její obličej byl vážný. „Summer Hill je malé městečko. Pokud tam pojedeš se mnou, nepotrvá ani deset minut a Stacy a její rodiče se dozvědí, že spolu máme poměr. Pravda nemá s drby nic společného.“

„Hm, správně,“ zabručel. „Maloměsta. Jak jsem mohl zapomenout? Ale co tady u jezera? Žádné klevetění?“

„Spousta, ovšem lidé ve skleněných domech…“

„Nemůžou házet kameny. Nejspíš toho na ně víš příliš, než aby se obrátili proti tobě.“

„To je fakt.“

Nate viděl, jak se dívá ke dveřím, jako by chtěla každou chvíli utéct. Rozhodl se změnit téma. „Nevím, jestli nejsem úplně mimo mísu, ale včera mi připadalo, že je zdejší mládež rozdělená do dvou různých skupinek.“

Terriin úsměv se vrátil. „Pracanti a pracháči. Ach. Promiň. To je z –“

„A co dál a Ztracenci.“

Terri byla ohromená. „Tohle moc lidí neví.“

„Když jsem někde trčel a čekal na Kita, mohl jsem se dívat na příliš mnoho filmů. Předpokládám, že děcka v tričkách jsou pracanti a pracháči ti, co jsou od hlavy po paty navlečení v Ralphu Laurenovi.“

„Přesně. Pracanti jsou potomci a sourozenci lidí, kteří tu pracují. Sherry – která vede kuchyň – má dvě děti. Muž, který provozuje stánek s pizzou, má dceru.“

„Kdo se o ně stará?“

„My všichni, ale ti starší dávají pozor na ty mladší. A vědí, že existují jistá pravidla.“

„A Laurenova děcka?“

„Jsou spokojená s tím, že mají to nejnovější a nejlepší. Jestli si myslíš, že mezi nimi probíhá nějaká válka, není to tak.“

„Takže by ti nevadilo, kdybych je zkusil dát dohromady?“

„Jen do toho.“ Terri pohlédla na hodinky. „Musím běžet. Za chvíli vyplují rybáři, což znamená, že z paluby spadne spousta nářadí a já ho budu muset vytáhnout.“ Zarazila se u dveří a pohlédla na něho. „Ohledně toho předtím, nechtěla jsem tě vyděsit, abys nejezdil do města. Jen že měšťáci a lidi od jezera spolu moc nevycházejí.“

„Kteří z vás jsou pracanti?“

„Spíš je to něco jako Kapuleti a Montekové.“

Nate se neusmál. „Kvůli té rodové válce lidi umírali.“

„Zatím tu nemáme žádná úmrtí, jen pár lidí, kterým bychom to přáli. Uvidíme se v Kruhovém klubu.“

Nate sledoval, jak kráčí k molu a nasedá do své dřevěné loďky. Zvedl ruku a ona mu zamávání oplatila, pak se pustil do úklidu kuchyně. Chutnala jí jeho vajíčka, jejich pikantní příchuť.

Stacy je nesnášela. Zbožňovala italskou a francouzskou kuchyni v americkém stylu, ale kromě toho neměla zájem ochutnávat nové pokrmy. Jenomže Terri –

Okřikl se, aby s tím přestal. Jeho matka vždycky říkávala, že když někoho milujete, přijmete je takové, jací jsou. Člověk přece neříká: „Miluju tě, a teď na sobě všechno změň.“

Zkontroloval mobil, zjistil, že má pár e-mailů od rodiny, a odpověděl na ně. Napsal jim, že se mu daří dobře, a ano, drží se ve Stacyině nepřítomnosti. Když se chystal k odchodu, snažil se odolat, ale nemohl si pomoct a znovu si přečetl zprávu, kterou mu poslal Kit. Zeptej se Delly na Leslie.

Ačkoliv Nate nechtěl mít nic společného s Kitovými záhadami, vybavil si pár drbů, které se včera dozvěděl. Několik lidí se zastavilo v dílně, zatímco uklízel, a jedna z osob, o nichž mu vyprávěli, byla Della Kisselová. Byla to nejmladší dcera rodiny, jíž kdysi patřívalo jezero a okolní pozemky. Povídalo se, že je to velice vlezlá ženská, která strká nos do všeho, po čem jí nic není. Zajímavé bylo, že nikdo netvrdil, že by to byla lhářka. Zřejmě jenom poslouchala a pozorovala a opakovala, co vidí. Neustále všechno opakovala.

Poté co Nate nastoupil do auta, zarazil se. Představoval si to, nebo Terri celá ztuhla při zmínce o tom květinářství? Samozřejmě že ne, opakoval si. Příliš dlouho pracoval s lidmi, kteří měli tajemství v tajemstvích – a další pohřbená pod nimi.

Než se dostal do Kruhového klubu, usmíval se – ale úsměv mu ztuhl na tváři, když spatřil tři děti sedící na lavičce ve stínu. Nic nedělaly a jen máchaly nohama. Po jejich levici se nacházeli čtyři starší, v Laurenovi oblečení chlapci se zbrusu novým člunem a autem a vypadalo to, že nemají tušení, co si s tím počít.

Nate tam chvíli stál a díval se z jedné skupinky na druhou. Většina lidí, která se včera za Natem zastavila v dílně, byli lidé na odpočinku, kteří mu zoufale toužili prozradit, že kdysi bývali „někdo“.

V hlavě se mu začal formovat jistý plán. Nejdřív ale musí něco provést s těmi bezprizorními dětmi. V kufru auta měl nějaké sportovní náčiní, většinou míče na fotbal a ragby. Před velkou klubovnou byl prostorný trávník, dobře udržovaný a hezky zelený. Neměl sloužit jako sportovní hřiště.

Škoda, pomyslel si Nate a kopl fotbalový míč doprostřed trávníku. Když se mládež přestala hýbat a zírala na něj, Nate se začal usmívat.

„Tak už pojď!“ volala Terri na Natea. Bylo krátce po poledni a právě stála ve své loďce ve žluté pláštěnce a voděvzdorné čepici stažené do tváře. Začalo totiž lít jako z konve.

Nate stál na molu, v náruči tři fotbalové míče, a mrkal proti dešti.

Terri zamávala rukama, aby nastoupil do člunu.

Nate ukázal k parkovišti na své auto, ale Terri zavrtěla hlavou. Když tam Nate pořád trčel a z nosu mu začala odkapávat voda, ukázala na svou otevřenou pusu a pak si pohladila břicho. Předstíral, že nechápe, co tím myslí.

„Jídlo!“ zavolala.

Nate s uculením chápavě přikývl, upustil míče a odkopl je pod stříšku nedaleké budovy.

„Vtipné!“ podotkla, když naskočil do člunu a ona vyrazila.

Pršelo stále víc a Nate začínal být promočený, zvedl však tvář k nebi a utřel si rukama hlavu. Používal déšť jako sprchu.

„Dolů!“ zakřičela Terri.

Když přišlo na hlasitá varování, Nate byl dokonale vycvičený. Okamžitě padl na palubu, s hrudí na dřevěných sedadlech.

Terri se sklonila a v další vteřině se ocitli pod ocelovým plotem rozkládajícím se z jednoho kousku země na druhý. Zpomalila člun, když vjeli do úzkého koridoru vody. Po obou stranách se nacházely schody vedoucí do domů, jež nebyly v prudkém lijáku skoro vidět.

Jakmile dorazila k molu, Nate vyskočil a udělal dokonalý vyvazovací uzel, aby člun připevnil.

Terri ho následovala a společně vyběhli schody.

Na vrcholku stál dům, samé cedrové dřevo a sklo. Terri se vřítila na malou verandu, vytáhla z kapsy sadu klíčů a odemkla.

Uvnitř stáli v loužičce, zatímco si sundávala pláštěnku a čepici. Nate byl tak mokrý, až ji rozesmál. „Zůstaň tady, než ti přinesu ručník.“ Vykročila do chodby.

Nate zůstal u dveří, ale viděl do obýváku s jeho velkými skleněnými okny s vyhlídkou na hladinu. Stále lilo jako z konve a kolem se hromadila hustá mlha, jež je obklopovala ze všech stran.

Vnitřek domu byl na jeho vkus příliš „přeplácaný“. V části obývacího pokoje, kterou viděl, stály bílé pohovky a křesla, s bílými polštáři, jež se třpytily, jako by byly ušité z hedvábí. Nebyl to ten typ pokoje, kde mohl člověk popíjet pivo a cpát se nachos s přáteli při sledování fotbalu.

„Tady.“ Terri mu podala hromádku oblečení a ručníků. „Tohle patří Gregovi, majiteli tohohle domu. Má tak padesát kilo nadváhu, takže by ti to mělo padnout.“

„To měl být rýpanec?“

„Jen konstatování faktu.“ Usmívala se. „Nehni se z té rohožky. Tahle podlaha je… Nevím, z čeho je, ale chci, aby zůstala suchá.“

Stále držela tu hromádku, zatímco si Nate začal svlékat mokré tričko. Když odhalil pevné, ploché břicho, dokázala na něj jenom civět.

„Pomůžeš mi, viď?“ Byl zamotaný v mokrém oblečení, jež se mu lepilo na kůži.

Odhodila suché věci na podlahu a pak zvedla ruce a zatahala. Když se mu výstřih zachytil na uších, oba na něm zapracovali a konečně tričko svlékli. Terri mu podala ručník a pak tam stála a zírala, jak se snaží usušit.

Jejich oči se na okamžik setkaly – a Terri cítila, jak rudne ve tváři. „Oběd,“ zamumlala a ukázala do místnosti vedle vchodu. „Kuchyně.“ A pak rychle odběhla.

Za rohem otevřela dvířka mrazáku. „Nevadí, že si dáme pizzu? Miranda mi tu nechává různé druhy. Máš nějakou oblíbenou?“ Když mrazák zavřela, uviděla Nateův odraz v lesklém povrchu.

Stál k ní zády a sundával si mokré kalhoty. Přistály na rohožce. Pak následovaly jeho boxerky. Narovnal se a sušil se, zvedal nohy, aby si utřel stehna.

Terri cítila, že se začíná potit. Má vážně úchvatné tělo! Ramena šířky poloviny vesel, potom hruď zužující se do útlého pasu. Křivka jeho zadku byla pevná, stehna pod ním jako kmeny stromů.

Když se začal otáčet jejím směrem, skoro skočila ke dřezu.

„Stačí, když to jídlo bude mít nějakou chuť,“ prohlásil, zatímco si oblékal suché oblečení. „Proč ti tu někdo nechává pizzu, když bydlíš jen o pár metrů dál?“ Nate stál za ní. „Jsi v pohodě? Chvěješ se.“

„Asi je mi zima z toho deště.“

Položil jí ruce na ramena a obrátil ji k obýváku. „Běž se posadit a já dám jednu nebo dvě pizzy do trouby. Co víno?“

„To nemůžu. Později musím ještě pracovat.“

Nate kývl k oknům. „Tohle jen tak nepřestane. Dáme si oběd a ty mi můžeš vyprávět o tomhle místě.“

„Moc ráda,“ prohlásila a posadila se do bílého křesla. Neodvážila se opřít si boty o pohovku ze strachu, aby ji neumazala. Slyšela ho v kuchyni. „Kisselovi –“

„Ne,“ zarazil ji Nate. „Chci slyšet o tobě a současnosti. Bylo fajn konečně se seznámit s tvým tátou.“

Terri se rozesmála. „Zbožňuje tě. Vážně. Ptal se mě, kolik by sis řekl za práci na plný úvazek tady u nás. Se strýčkem Frankem –“

„To je kdo?“

„Šerif. Vzpomínáš, jak jsem ti říkala, že táta kdysi dávno přišel do Summer Hillu, aby navštívil svého kamaráda z armády?“

„A pustili se spolu do podnikání.“ Nate jí podal sklenku studeného bílého vína. „Je tu i červené, kdybys chtěla.“

Terri zaváhala, ale pak si ho vzala. „Tohle je fajn, díky.“ Sledovala Natea, jak si prohlíží jeden bílý kousek nábytku za druhým.

„Bojím se posadit.“

„Máš na sobě Gregovo oblečení, takže to snad bude v pohodě.“

„Dobrý postřeh.“ Posadil se na gauč, ale neopřel se a pití držel nad skleněným konferenčním stolkem. „Ten kamarád je šerif?“

„Ne. To byl Jake.“ Ztlumila hlas. „S tátou byli skvělí parťáci a rozuměli si. Všichni jsme byli v šoku, když zničehonic umřel chvilku po tom, co jsem odpromovala na vysoké.“

„Ach.“ Nate vypadal, že jí pátrá v očích. „Jakých plánů ses po jeho smrti musela vzdát?“

Terri udiveně zavrtěla hlavou nad jeho bystrým postřehem. „Všech. Úplně. Měla jsem s pár kamarádkami procestovat Evropu. Za dva centy na den a takové ty věci. Měly jsme se oddávat vášnivým románkům a…“ Pokrčila rameny. „Táta mě potřeboval, a tak jsem se vrátila. A co ty? Jak ses dal dohromady s Kitem?“

Nate její změnu tématu ignoroval. „Jak šerif souvisí s parťákem tvého táty?“

„Frank Cannon byl malý bráška strýčka Jakea. Neustále se dostával do potíží. Když jsem byla malá, myslela jsem si, že je strýček Frank naprosto úžasný. Ale táta a strejda Jake vždycky vyhrožovali, že ho uškrtí, jestli se nevzpamatuje. Nakonec strýček Jake prohlásil, že jelikož toho Frank tolik ví o zločincích, měl by je zkusit chytat. Strýček Frank ho projednou poslechl a teď je z něj šerif Summer Hillu.“

„Jak se mu –?“

„Tak to ne. Teď je řada na tobě. Vyprávěj mi o letech strávených s Kitem Montgomerym.“

Nate začal mluvit, ale časovač oznámil, že jsou pizzy hotové, a tak se zvedl. „Půjdeme do jídelny?“

„Mají tam koberec, který stojí víc, než jsem vydělala za celý minulý rok.“

Pohlédli na sebe, a když místnost ozářil blesk, usmáli se. „Vezmu ručníky,“ oznámila Terri a společně se rozběhli chodbou.

V mlčenlivém souhlasu se rozhodli pojíst u okna s vyhlídkou ven. Museli odsunout nějaký nábytek a přikrýt bílé polstrování pro případ, že by jim jídlo spadlo, ale mohli si tak užívat bouřku.

Když se Terri vrátila s náručí plnou ručníků, Nate přesunul před velké okno dvě židle. Terri zakryla jejich dokonale bílé potahy, zatímco Nate krájel první pizzu.

Za pár minut už seděli usazení před oknem. Světla byla zhasnutá, takže místnost ozařovala jen mlhavá šeď deště. Skleničky s vínem postavili na parapet a talíře na klín.

„Tak mi všechno pověz,“ vybídla ho Terri. „Začni tím, jak ses vrátil na Dartmouth a promoval z něčeho jiného než z piva. Chci vědět, proč sis vybral ekonomii. Z toho, co jsem viděla, nejsi zrovna člověk, který vydrží sedět v klidu na jednom místě.“

„To byl kompliment? Jsem chlapík, kterému musíš dělat chůvu. Vzpomínáš? Vyšiluju z živé návnady. Jím jenom z prvotřídního porcelánu. Nikdy jsem nebyl na člunu, který by neměl posádku. A –“

„Ale ve většině jsem měla pravdu. Hodláš mi vyprávět o Kitovi, nebo si budeš jenom stěžovat, jak jsem tě chudáčka podcenila? A mimochodem, s tím ragby jsem se nepletla.“

Nate se zakřenil. „Ve spoustě věcí jsi měla pravdu. Promoval jsem z ekonomie, protože jsem na to měl přirozený talent. Požádej mě, ať něco sečtu, odečtu nebo násobím.“

„Fajn – 2 782 krát 671.“

„Mmm, 1 866 722.“

„Jsem ohromena. Asi. Pokud je to pravda.“

„Je,“ potvrdil s plnou pusou. „O kolik domů se staráš a nechávají ti v nich všichni jídlo?“

„Starám se o spoustu domů, ale jenom asi o osmnáct nebo dvacet najednou. Většina lidí mi něco nechává. Je to lákadlo. Úplatek, abych do jejich domu přišla. Prázdné domy mívají potíže. Před pár lety se pár děcek, co tu pracovalo během léta, dostalo ke klíčům a začalo chaty používat k… ehm, večírkům.“

„Zase ta věc se sexem, že?“

„Správně. Jestli jsi tak dobrý v matice, proč jsi zdrhl s Kitem?“

Na okamžik se zadíval z okna. „Myslím, že to byla moje matka, kdo mě představil jedné velice hezké dívce.“ Podíval se na ni. „Stalo se ti někdy, že jsi viděla svět s dokonalou křišťálovou jasností?“

„Jo. Na pohřbu strýčka Jakea. Když jsem sledovala, jak můj otec brečí a říká, že to tu zvládne řídit sám. Věděla jsem, co musím udělat.“

Nate přikývl a znovu se zahleděl z okna. „Přesně tak jsem se cítil. Viděl jsem svoji budoucnost. Podíval jsem se do očí té dívky a všechno viděl. Začnu pracovat se svými strýci a za pár let se ožením s dívkou stojící přede mnou. Viděl jsem tři děti – jako bych dokonce znal i jejich jména.“ Nadechl se. „Zpanikařil jsem. Nevím proč. Ne že by to, co jsem si představoval, bylo nějak špatné. Jenom mi to připadalo jako konec. Hodil jsem do batohu pár kousků oblečení a odletěl do Maine za bratranci Montgomeryovými. Vždycky vypadali, že si jsou jistí tím, co chtějí od života, a tak jsem doufal, že něco z toho přeskočí i na mě.“ Nate sledoval déšť a mlčel.

„Chápu dobře, že ti to nepomohlo se rozhodnout.“

„Ne.“ Nate se tlumeně uchechtl. „Ale pak dorazil strýček Kit. My všichni – děti i dospělí – jsme ho obdivovali. Ačkoliv byl součástí naší rodiny, nikdo jsme o něm nic nevěděli. Často si vymýšlel, například jak je prototypem Jamese Bonda a takové ty věci.“

„Tomu věřím,“ přikývla Terri. „Sesype se vůbec někdy?“

„Ne, nikdy. Bez ohledu na to, jak je unavený nebo poražený, nese se způsobem, který lidi přiměje, aby ho následovali, aby v něj věřili.“ V Nateově hlase se ozývala úcta.

Zvedl další kousek pizzy. „Byl jsem tam asi tak týden, když jsme jednoho dne byli ve velkém obýváku ve starém domě Montgomeryových a sledovali nějaký fotbalový zápas a hádali se o to, kdo vyhraje. Já ale stál u zdi, hlavu plnou otázek toho, co udělám se svým životem. Pak přišel Kit, rozhlédl se a zastavil se u mě. Řekl: ,Pojď se mnou.‘ A já ho následoval ven a…“ Nate pokrčil rameny. „Zeptal se mě, jestli bych pro něho chtěl pracovat. Dokonce i teď mě udivuje, že jsem ani na vteřinu nezaváhal. Souhlasil jsem. Druhý den jsme odletěli ve vládní helikoptéře.“

„A zůstal jsi s ním dvanáct let.“

„Ano. Technicky vzato jsem pracoval pro CIA, ale ve skutečnosti jsem byl Kitův…“

„Asistent?“

„Jo, správně. Byl jsem, cokoliv potřeboval. Bodyguard, lidský kalendář, nárazník mezi jeho výbušnou povahou a lidmi, kteří ho chtěli připravit o hlavu. Byli jsme všude. Bydleli jsme v pětihvězdičkových hotelech i ve stanech plných škorpionů.“

„Vidím, že jsi nesnášel každou minutu.“ Terri se usmívala.

V Nateových očích se usadil vzdálený výraz. „Měl jsem rád ty lidi. Potkali jsme několik tak bohatých osob, až jsme si mysleli, že jsou bohové – a jiné, které byly tak chudé, že neměly co do pusy.“

„A ty ses dokázal domluvit se všemi,“ podotkla Terri.

„Víceméně. Ale musel jsem se naučit jak. Kit má divokou povahu a nesnáší pitomost. A věř mi, té jsme viděli dost a dost!“

„Jenže pak Kit odešel na odpočinek. Proč jsi v té práci nepokračoval?“

Nate si dal s odpovědí na čas. „Tohle jsem ještě nikomu neprozradil, ale Kit zranil moje city. Ublížil mému egu. Nikdy se nezmínil, že by chtěl skončit. Seděli jsme v poušti u ohně a on mi oznámil, že půjde do důchodu a odjede do Summer Hillu ve Virginii, aby získal ženu, kterou miluje. Za celé společně strávené roky jsem o tom městečku ani o té ženě neslyšel. Znal jsem jeho bývalou manželku, ovšem jejich vztah byl založen spíš na vzteku než na lásce.“

Zhluboka upil vína. „O Kitovi platí, že když se jednou rozhodne, nikdy to už nezmění. O šest týdnů později byl mimo službu a na mě se vykašlal.“

„Jak sis vedl bez něho?“

Nate se rozesmál. „Protože většina věcí, které jsme dělávali, byla… jak to říct? … mimo radar, moje záznamy byly značně osekané. Nikdo netušil, co si se mnou počít, ale protože jsem měl titul z ekonomie, dostal jsem práci za stolem.“ Ušklíbl se. „Měl jsem za úkol spravovat velké finanční účty.“

„Takže jsi byl zpátky na začátku.“

„Jako by se ty roky, kdy jsem běhal za svým strýčkem po celém světě, nikdy nestaly. Všichni se domnívali, že jsem byl Kitova sekretářka. Házeli mi papíry na stůl, několikrát na ně poklepali a oznámili: ,Potřebuju to do čtvrtka.‘ V jedné chvíli jsem si roztrhl košili a ukázal jizvy od tří kulek, které mě zasáhly, když se Kit rozhodl zaplést do jedné kmenové války. Jenomže podle oficiálních záznamů se to stalo, když jsem byl na rekreační dovolené. Ve skutečnosti jsem ležel v nemocnici a bojoval o život. Kitovo zatracené tajnůstkaření se podepsalo i na mých záznamech.“

„A pak jsi potkal Stacy.“

„Ano. Kit se s ní seznámil v Summer Hillu a přesvědčil ji, aby odjela do hlavního města. Chtěl, aby se setkala s jeho synem.“ Nateovi se napnul sval v čelisti. „Víš, jak to chodí. Krev je hustší než voda. Chránil jsem toho chlapa vlastním tělem při střelbě, ale když šlo o představování hezkých holek, myslel jenom na svého syna. Jenomže Rowan má plné zuby dohazovačských snah svého tatínka, a tak mě pozval, abych šel na večeři s nimi.“

„A vy jste se do sebe se Stacy zamilovali.“

„Nebylo to nic obtížného, protože Rowan strávil většinu času na telefonu. Hned ten první večer jsem pochopil, že Stacy je přesně to, co mi chybělo. Bylo mi třiatřicet a každý bratranec mého věku, každý chlap, se kterým jsem chodil do školy, byl ženatý a měl přinejmenším jednoho potomka.“

„A dokonce i Kit tě opustil kvůli nějaké ženě.“

Nate se zazubil. „Správně. Odešel jsem ze služby. Ani jsem se neohlédl. Musel jsem přestát přednášky o tom, jak jsem si zničil záznamy, že jsem přišel o penzi a tak dále. Ale rozmyslel jsem se.“

„Jako Kit,“ dodala Terri.

„Asi jo. Ovšem ve skutečnosti jsem se rozhodl díky Stacy. Je hezká a vzdělaná a talentovaná a…“ Pokrčil rameny. „Znáš ji, tak mi rozumíš.“

„Takže co se svým životem uděláš? Oženíš se se Stacy, zplodíš děti a otevřeš si podnik v Summer Hillu?“

„Z tvých úst to zní nudně, ale přesně to udělám. Mí strýcové, Mike a Kane, to umí skvěle s penězi a já tu hodlám rozjet pobočku. Budu lidem pomáhat připravit se na důchod a takové ty věci.“

„To zní jako výborný plán. Velice promyšlený a rozumný.“

Nate se na ni zadíval a snažil se zjistit, jestli to myslí sarkasticky, nebo ne, ale nedokázal se rozhodnout.

Usmála se na něho. „Jestli tě ta práce nebude bavit, táta tě zaměstná tady u jezera. Vlastně jsem si jistá, že tě to tu nechá celé řídit. S Elaine pak budou moct cestovat a poznat celý svět.“

Nate ji pozoroval, zatímco upírala pohled přímo před sebe, ale nepoznal, jestli to myslí vážně, nebo žertuje. Rozhodl se, že to odlehčí. „Budu muset získat licenci na prodej nemovitostí?“

Terri se zazubila. „No jasně. To je velká část jeho práce. Ukazuje domy klientům a poslouchá jejich stížnosti na to, že je všechno mokré. Budeš muset vysvětlovat, že jezera jsou tekutá.“ Obrátila se k němu. „Má Stacy ráda vodu?“

„Nevím. Nikdy jsem se jí neptal. V hlavním městě jsme bydleli v bytě, a to se jí líbilo. Několikrát zašla do bazénu.“

„To je dobře,“ řekla. „Přeju ti to nejlepší, co ti může svět nabídnout.“ Ta slova z ní vyšla s mnohem větším citem, než chtěla prozradit. Cítila, že se na ni Nate dívá.

„A co ty?“ zeptal se. „Máš nějaké plány, co se životem?“

„Hm, jasně.“ V hlase se jí ozýval smích. „Jednoho dne to tu převezmu po tátovi, zešediví mi vlasy a bude mi sedmdesát a budu právníkům a jejich mladým ženuškám ukazovat, jak navléknout návnadu. A uklízet z pláže nemravné věci.“

Nate se nezasmál, ale dál studoval její profil.

Terri se k němu otočila, do očí se mu však nepodívala. „Dojedl jsi? Musím se vrátit zpátky do práce.“

Stále hustě pršelo. Nate vstal, s prázdným talířem a sklenkou v ruce. „Co budeme dělat?“

Zvedla se. „Já musím zkontrolovat chatky. Ty můžeš… Jsi tu host. Bav se. V klubovně budou určitě nějací lidé.“

„Mohl bych si dát vzrušující partičku pinochlu.“

„Děláš si legraci? Manželky hráčů hrají jenom svlíkací poker.“

„Hédonistické místo, že?“

„Pro mě ne,“ prohlásila a pak se opravila. Nechtěla znít jako ztracený případ. „Alespoň pokud tu nejsou Turnerova dvojčata.“ S potěšením sledovala, jak Nate zamrkal. Když zamířila do kuchyně, otočila se, aby neviděl její úsměv.

„Půjdu s tebou,“ oznámil, zatímco myl nádobí a odkládal ho na stojánek z nerez oceli, aby oschlo.

„Kontrola chatek není žádná zábava.“ Nedokázala v hlase potlačit naději. „Je to nudná práce. A ten déšť jen tak nepřestane.“

„Když sedíš v poušti na velbloudovi a slunce se ti pokouší uškvařit mozek, sníš o takovémhle dešti.“

Přimhouřila na něho oči. „Bojíš se, že když se mnou nepůjdeš, táta tě požádá, abys udělal něco hnusného, a máš strach ze žen hrajících svlíkací poker. Využíváš svoje cestování, abys mě přiměl vzít tě s sebou, že jo?“

„Tak nějak. Vlastně je to naprostá pravda. Prosím? Nebudu ti překážet. Ponesu ti deštník, a kdo jsou Turnerova dvojčata?“

Terri se zašklebila, jako by zvažovala jeho nabídku. „Deštník nemám a jsou to mí dvojití milenci. Dorazí na Widiwick.“

„Už dlouho se tě chci zeptat, co to vlastně znamená?“

„Můžeš si něco přát.“

„Jako že si právě teď přeju, aby mě laskavá a šlechetná a vážně krásná Terri Rayburnová vzala s sebou a nenechávala mě samotného s bandou polonahých ženštin? Takové přání myslíš?“ Vytřeštila oči nad jeho slovy. „Myslím, že jsem úplně pitomý. Odvez mě zpátky do klubovny, ano?“

Terri se rozesmála. „Kvůli mé bývalé spolužačce Stacy Hartmanové půjdeš se mnou. To si vždycky prosadíš svou?“

„Většinou.“ Nate se uculoval. „Tak kam půjdeme nejdřív?“

„Mortonovi mi nechali v mrazáku domácí sušenky.“

„Jo? Je tu někde nějaké lovné ptactvo? Pozval jsem na příští sobotu pár lidí a říkal jsem si, že připravím pár křepelek s nádivkou nebo možná brojlery a ugriluju je.“

Nadechla se. „Kolik lidí jsi pozval?“ V hlase se jí ozývalo zděšení.

Vykročil k hlavním dveřím a otevřel skříň na kabáty. „Myslíš, že by Garymu vadilo, kdybych si půjčil jeho pláštěnku?“

„Je to Greg, a kolik lidí?“

„Jen tři dospělé a tři děti.“ Oblékl si pláštěnku a podal Terri její. „Víš, mám plán. Objevil jsem tady pár velice zajímavých lidí v důchodu. Jestli jsem se na svých cestách něco naučil, tak to, že staří lidé a mladí patří k sobě. Viděl jsem jedno děcko, jak si hraje s malým letadýlkem, takže chci, aby se seznámilo –“

„S Hughem Evansem,“ vydechla Terri. „Bývalým pilotem.“

„Ano. Zní to jako dobrý nápad?“

„Báječný.“ Terri se tvářila velice vážně. „Ale jestli někdo zmíní slovo večírek, přikvačí všichni lidi od jezera.“

Nate otevřel dveře. „Máme přes týden na to, všechno naplánovat. Co kdybychom uvařili něco egyptského? Můžeš mi pomoct. Nebo je pravda to, co tvůj táta říkal o tvých kuchařských schopnostech?“

Terri se stále neusmívala. „Musíme zarazit tohle ďábelské slovo, aby se nešířilo dál.“

„Jaké slovo?“

„Večírek. Tihle lidi nic jiného nedělají. A určitě umírají touhou tě poznat.“ Všimla si, že ho nevyděsila.

„Jak už jsi zjistila, byl jsem v bratrstvu. Myslíš, že bych měl objednat pár sudů?“

„Co takhle kdyby párek koní plemene Clydesdale táhl vůz plný piva?“

Nate se usmál od ucha k uchu, až to vypadalo, že mu popraská obličej. „Už teď se mi to líbí. Nevadilo by, kdybychom nejdřív zašli tam, kde jsou ty sušenky? Potřebuju potravu.“

„Právě jsi spořádal celou pizzu.“

„Co ti na to mám říct? Jsem ve vývinu.“

Terri ho poplácala po pevném břiše. „Tohle ti poroste.“ Chtěla ho jen poškádlit, ale dotek jeho těla pod její rukou ji přiměl zaváhat. S rukou stále na místě k němu zvedla oči. Smích byl pryč a on na ni zmateně zíral.

Krátce se zamračil a pak se rozběhl do deště. Když byl o pár metrů dál, otočil se a znovu se rozesmál. „Tak pojď! Mám hlad!“

Terri zamkla dveře a pak se rozběhla za Natem a naskočila s ním do svého člunu.

5

„Co se to s tím naším děvčetem děje?“ zahučel šerif Frank, když vešel do Brodyho kanceláře. S úvodními řečičkami se nezatěžoval. Znali se příliš dlouho, příliš mnoho toho spolu zažili, než aby neříkali, co si myslí. „Slyšel jsem, že žije s nějakým chlapíkem. Bratrancem doktora Jamieho.“

Brody na něho hleděl přes kartotéku. „Jsou to spolubydlící, nic víc. Pracují spolu.“

„Hm.“ Frank sebou plácl na židli. Byl to malý svalnatý mužík v hnědé uniformě. Na odznaku se mu zachytilo světlo a odrazilo se. „Pověděla mi o něm Della.“

Brody zasténal. „A tys ji poslouchal?“

„Šmírující stařenky jsou policajtovi nejlepší kámoši a díky ní jsem vždycky dokonale informovanej. Nejspíš víš, že ji doktor Kyle poslal do nemocnice v Richmondu na nějaký testy.“

„Ani tu není, a přesto ti vykládá o Nateovi?“ Brody položil na stůl nějaké dokumenty a posadil se, aby si je prohlédl.

„Přesně tak, a vyprávěla mi o celým nemocničním personálu. Mám dojem, že to, co se tam děje, je ještě horší, než co ukazujou v televizi. Každej tam spí s každým. Je s podivem, že mají čas rozdávat ty roztomilý pilulky.“

Brodyho hlava vystřelila vzhůru. „Nejsi –?“

„Zpátky na drogách?“ dodal Frank dobrosrdečně. „Jo. Uloupil jsem šest oranžových lahviček, zatímco jsem tam byl. Mám za sebou vážně veselou noc.“

Brody ho zarazil pohledem a vrátil se k papírům.

Frank se mračil. „Co tě tak rozčílilo? Nedošlo k žádným vloupačkám, že ne?“

Když Brody vzhlédl, v očích měl pochmurný výraz. „Počítá se ukradené srdce mojí dcery?“

„Nemůžeš si ji nechávat pro sebe napořád,“ namítl Frank poučným tónem. „Terri jednoho dne potká milýho mladíka a vdá se a dá nám vnoučata.“

Brody se ušklíbl. „Škoda že jsi neposlouchal Delliny drby. Chci ti něco ukázat.“ Vyšel dveřmi, přes Anninu kancelář a ven.

Byl nádherný den a na trávníku hrálo několik dětí fotbal. Radil jim nějaký kulhající stařík s řídkými šedivými vlasy.

„Toho už jsem někde viděl,“ prohlásil Frank.

„Co takhle na fotkách v časopisu Life? Trénoval americký národní fotbalový tým na olympiádě.“

„Žije tady?“

„Už tu strávil deset letních prázdnin, ale nikdy se ho nikdo nezeptal, co dělal, než šel do důchodu.“

„Tak kdo –? Ach,“ vydechl Frank. „Zeptal se ho tenhle Nate?“

„Jo. Přísahám, že během jediného týdne se Nate Taggert dozvěděl o obyvatelích víc, než já vím za celý život tady.“

„To si dovedu představit,“ zabručel Frank. „Přece jen to byla Leslie, kdo byl z vás dvou společenskej typ. Byla –“ Zarazil se, když ho Brody probodl pohledem. „Pardon. Zakázaný téma. Jenom si uměla získat přátele. Ty a Terri jste klony v tom, že jste dříči. Takže tenhle chlapík tu pomáhá a ty tvrdíš, že krade naší Terri srdce? V čem je problém? Je starej a ošlivej?“

„Tamhle je, tak co myslíš?“ Brody kývl k molu.

Vysoký, pohledný mladík chytil nějakou korpulentnější ženu kolem pasu a bez problémů ji zvedl z člunu na molo. Usmívala se na něho, jako by to byl rytíř, který ji přišel zachránit.

„Je stavěnej jako Billy,“ zamumlal Frank potichu a pak se obrátil k Brodymu. „V čem je problém?“

„Nate je zasnoubený s dcerou Lewa Hartmana.“

„Zajímalo by mě, pročpak mi to asi Della neřekla? Stacy je ale milá holka. Je –“

Brody po něm střelil přísným pohledem a pak odešel, s Frankem v patách.

„Tohle není dobrý, co?“ konstatoval Frank, když se vrátili do Brodyho kanceláře. „Kolik chlapů naše Terri měla od tý doby, co pustila k vodě Billyho?“

„Žádného, o kterém bychom věděli. Jenomže ty každého kluka, na kterého se podívá, projedeš systémem, abys zjistil, jestli něco neprovedl, i kdyby to měla být jenom pokuta za parkování.“

„Dej mi údaje o tomhle mladíkovi, ať si ho můžu proklepnout.“

Brody si odfrkl. „Protože pracoval pro Kita Montgomeryho, musel bys mít bezpečnostní oprávnění ministra obrany, abys o něm něco zjistil.“

Když Frank zaslechl smích, který slýchával od doby, co byla Terri batole, přistoupil k oknu, aby se podíval ven. Nikdy se neoženil a neměl děti, takže Terri pro něho byla v podstatě jako vlastní potomek. V jeho očích byla nádherná a inteligentní a zasloužila si to nejlepší na světě. Takový byl jeho nezaujatý názor.

Stála vedle toho vysokého chlapíka a sledovala, jak děti hrají fotbal. Nedotýkali se, ale stáli u sebe tak blízko, jak jen dva lidé mohou, aniž by se dotkli. Každou chvíli k němu vzhlédla s rozzářenýma očima plnýma smíchu.

Podle toho, co Frank viděl, dávala Terri svoje city jasně najevo – a to ho přimělo se zamračit. Obvykle byla ohledně mužů opatrná. Během let se s Brodym mnohokrát zasmáli, když sledovali, jak se mladíci snaží k Terri přiblížit. Vyzkoušeli každý fígl, který kdo vymyslel. Pokoušeli se na ni udělat dojem různými kousky na vodních lyžích nebo člunech nebo velikostí tatínkovy jachty.

Nikdo z nich nezabodoval. Frank a Brody sledovali, jak jim Terri hází na hlavu kbelíky s návnadou. Čtyři Endíky shodila z mola. A většinou je prostě zpražila ledovým pohledem a odešla.

Ale tenhle chlapík… Frank takový pohled v Terriiných očích viděl jenom jednou – a to už bylo hodně dávno.

Brody se zastavil vedle něho.

„Říkal jsi, že spolu bydlí?“ zeptal se Frank tiše.

„Jo, ale Terri tvrdí, že o nic nejde.“

„Kdyby okolnosti byly jiný, přál bych si, aby se ho snažila uhnat. Aby si oblíkla červený šaty a vysoký podpatky a zadupala roztomilou Stacy Hartmanovou do země. Cenu ať vyhraje ta nejlepší.“

„A co se stane, když vyhraje?“ zeptal se Brody a vrátil se ke stolu. „Lidi přidají do životopisu mé dcery rozvrat vztahu? Rodina Hartmanových je v Summer Hillu oblíbená. Stacy je prakticky princeznou městečka, zatímco Terri je… je…“ Nedokázal tu větu dokončit.

„Já vím.“ Frank stále hleděl z okna. Pozorně se na ně zadíval. Nate na Terri ani nepohlédl. Začínal si myslet, že je její zájem jednostranný.

Ovšem zrovna když se Frank chtěl odvrátit, všiml si, jak se Terri otočila k dětem a Nate na ni koukl. Frank spatřil v jeho očích starost. Starost, chtíč, dokonce i nějaký typ touhy. Mladíkův výraz byl tak intenzivní, až zalapal po dechu. „Jak dlouho se znají?“

„Něco přes týden,“ prohlásil Brody. „Občas není víc potřeba.“

Ani jeden z nich to neřekl, oba však věděli, že šest hodin poté, co Brody potkal Leslie, prohlásil, že poznal ženu, kterou si vezme.

„A jak moc zlý je to z jeho strany?“ Frank doufal, že se plete v tom, co zahlédl.

Brody řekl, že jednou zahlédl Natea, jak skočil z mola, úplně oblečený, poté co zápasil s Terri na hřišti, zatímco bojovali o míč. „Ten chlapec potřebuje trochu zchladit. Nejsem si jistý, že ví, jaký by mohl představovat problém.“

„Možná to zasnoubení zruší a…“ Frank větu nedokončil, protože oba věděli, co by se stalo. Terri už měla dva černé puntíky. Přidejte ještě jeden a musela by opustit město. „Drby tady by byly víc, než by dokázala snýst,“ doplnil Frank tiše. „Terri by se musela přestěhovat do nějakýho velkýho města, kde se lidi neznají. Pak by byla daleko od… od nás.“ Frank se zhroutil na židli. „Tohle je problém.“

„Jo,“ souhlasil Brody. „Hodně velký problém.“

Nate a Terri zapínali háčky na záchranných vestách několika malých chlapců. Jejich rodiče ukládali svoje věci do pronajatého člunu a Terri jim vysvětlovala, jak se dostat na Měsíční pláž.

„Měsíční?“ zeptal se sedmiletý klučík. „Tam nesvítí sluníčko?“

Tenhle bezděčný dvojsmysl jeho otce rozesmál, až do něho jeho žena dloubla loktem.

Nate a Terri si vyměnili pohledy. Lidi na dovolené! Kývl na něco za jejími zády. „Myslím, že se ten muž snaží získat tvoji pozornost.“

Otočila se a uviděla svého otce a strýčka Franka, jak stojí u klubovny.

„To bude nejspíš šerif?“

„Jo,“ potvrdila Terri a zvedla se. „Určitě přišel, aby o tobě zjistil všechno, co jde. Ach-ehm.“

Zatímco ho Nate pozoroval, šerif spojil konečky prstů, políbil je a pak máchl rukou. Tohle gesto Nate vídával v Itálii, ale doma jen zřídka. „Myslím, že tě rád vidí.“

„To ne,“ povzdechla si Terri, zatímco se chlapci rozběhli za svými rodiči. „Tedy jo, vidí, ale chce tím říct, že musím opravit polibky.“ Podívala se na šerifa, tázavě zvedla ruku a on vztyčil tři prsty. „Zatraceně!“ Pohlédla na Natea. „Mám práci, která mi zabere tak hodinu a půl. Sejdeme se zase tady.“ Vykročila ke svému člunu.

Nate ji rychle následoval. „Čí polibky musíš opravit? Jsou francouzské, nebo normální?“

Terri se rozesmála. „Ani jedno. Bohužel. Jsou to všechny tři billboardy. Musím si vzít auto a zajet kolem jezera –“

„Ty umíš řídit auto? Myslel jsem, že máš nohy s plovací blánou, když žiješ na vodě. A já jdu s tebou.“

Už se vícekrát poučila, že žádné přesvědčování nezabrání Nateu Taggertovi udělat to, co chce. Byl jako obrovský medvěd, kterým se nedalo pohnout. Když řekl, že něco udělá, taky to udělal. „Ne všichni z nás jsou bohaté holky s elegantním BMW. Auto mám v garáži.“

„Viděl jsem ho.“ Jeho tón naznačoval, že to starodávné vozidlo si nezaslouží být nazýváno automobil.

Nijak na to nereagovala, ale když zamířila ke svému člunu, usmívala se. Od chvíle, co Natea potkala, se stal… Co vlastně byl? Přítel? Společník? Spolupracovník? „Spřízněná duše,“ zašeptala.

„Co jsi to říkala?“ zeptal se Nate, když naskočil do člunu a nastartoval. Postupně si rozdělili práci a úkoly. Kdo pral? Terri. Kdo vařil? Nate. Kdo jezdil na nákupy? Oba. Kdo držel ovladač? Nate. Terri si ale ráda četla, takže jí to nevadilo. Kdo ztrácel věci? Kdo je nalézal? Kdo řídil? Kdo se dokonce staral o finance? Všechno Nate.

Čtvrtého dne se s ní otec pokusil promluvit. „Začínáš na něm být příliš závislá. Co kdybych se nastěhoval k tobě a Natea ubytujeme v mém bytě?“

„Máme se fajn,“ namítla Terri. „Mám ráda jeho společnost. Je to dobrý spolubydlící. Objednal jsi na večírek pivo navíc?“

„Vy dva se od sebe nehnete ani na milimetr.“

„No a? Jsme kámoši.“

„Až ho uvidíš, jak říká: ,Ano, beru si tě, Stacy Hartmanová,‘ budeš se usmívat a přát jim to?“

„Samozřejmě. Tati, je to v pohodě. Vážně je. Přiznávám, že mě přitahuje, ale Nate se o mě tímhle způsobem vůbec nezajímá. Je naprosto a úplně věrný Stacy Hartmanové, tělem i duší.“ Věděla, že otce nepřesvědčila, ale nehodlala se vzdát výborného spolupracovníka kvůli tátovým obavám.

Terri tedy ujížděla v člunu s Natem a mířili do jejich domu. Ne, opravila se, do jejího domu. No, technicky vzato patřil tetě Aggie, ale působil jako jejich.

Už na sebe byli s Natem tak zvyklí, že ani nemuseli nic říkat, vběhli do domu a vydali se na opačné konce. Pauza na koupelnu a pak rychlý úprk do kuchyně. Terri vyhrála a dostala se k lednici první, aby vyndala několik pomerančů a lahve vody. Věděla, že má vždycky hlad. Když dorazil i Nate, popadl hrst papírových utěrek.

Venku se ocitli za pár minut a pak se zarazili. Jeho stříbřitě modré BMW stálo na příjezdové cestě. Její patnáct let staré auto bylo schované v zavřené garáži.

„Který vůz bychom si měli vzít?“ zeptal se Nate, jako by bylo vážně co rozhodovat.

Ignorovala tu otázku. „Proč sis převlékl tričko a vzal košili?“

„Myslel jsem, že si třeba dáme ve městě oběd.“

„V jakém státě?“

„V Coloradu,“ odpověděl, otevřel dveře svého auta a usedl za volant.

Terri se s důvěrně známým pocitem usadila vedle něho, rozprostřela si na klíně utěrky a začala loupat pomeranče. „Nedaleko je u silnice stánek. Mají skvělé tacos.“

„Kdepak. Chci restauraci v Summer Hillu, kde se budeme moct posadit. Podívej, celé městečko už nás spolu vidělo. Co je špatného na tom, že jsou muž a žena přátelé? Neviděl jsem tu někde knihkupectví? S tím, jak louskáš jednu detektivku za druhou, určitě budeš potřebovat nové.“

Zvedla půlměsíček pomeranče, on otevřel ústa a Terri mu ovoce vložila na jazyk. „Pár by se mi jich hodilo. Cale Andersonová vydala novou.“

„Věděla jsi, že je to Jamieho máma?“

„Ne!“

„Kudy?“

„Kamkoliv chce Cale Andersonová jít, jdu s ní. Nad její poslední knížkou o posttraumatické stresové poruše jsem brečela. Myslíš, že bych se s ní mohla někdy seznámit?“

„Ano, samozřejmě. A Jamie ti může prozradit, kde se jeho mamka nechala inspirovat. Ale právě teď netuším, kam jedeme, takže nevím, kam zabočit.“

„Kamkoliv. Musíme objet celé jezero. Strýček Frank říkal, že byly políbeny všechny tři značky.“

Zahnul doprava. „A jsme zpátky u toho líbání. O co jde?“

„Budu ti to muset ukázat.“

„Na to už se těším.“ Najel na silnici vinoucí se kolem jezera. Do této oblasti vedly čtyři vstupy a výstupy, ale jinak představovalo jezero samostatnou komunitu.

„Tady!“ zvolala Terri. „Zajeď na tu štěrkovou cestu.“

Jakmile zastavil, vyskočila ven. Za obří značkou vítající návštěvníky v Lake Kissel se nacházela malá kovová skladovací budova, k níž Terri vykročila.

Nate vystoupil z auta, přešel do stínu velkého dubu, jedl kousky pomeranče a uvažoval, co to Terri provádí. Když vyšla z přístřešku s plátěným pytlem přehozeným přes rameno a vlekla se s třímetrovým žebříkem, rozběhl se k ní. „Co to děláš?“

„Postav ho tamhle, ustup a podívej se na tu značku.“

Rozevřel žebřík, opřel ho a přešel k okraji vozovky. Někdo billboard pomaloval graffiti. Ale nebyly to obvyklé čmáranice. L ve slově Kissel bylo zamalované bílou barvou, aby ladilo s pozadím, a na jeho místě bylo obrovské červené S. Tabule nyní hlásala Vítejte v Lake Kisses. Kisses jako polibky. Rozesmál se.

„Jestli si myslíš, že je to taková legrace, pojď to opravit.“ Terri držela dlouhý kus červeného vinylu a dvě plechovky se sprejem.

„Chceš, abych zakryl polibky?“ Zněl zděšeně. „Polibky jsou přece jednou z nejlepších věcí, co byla kdy vynalezena. Jsou –“

„Prostě to udělej,“ prohlásila. „Nebo se o to postarám já. Doufám, že nespadnu ze žebříku.“ Zjistila, že jeho pocit… Čeho? Rytířství? Ochrany? Mužského šovinismu? Ať už to bylo cokoliv, věděla, že by se mu nelíbilo, kdyby musela šplhat po žebříku.

Dole na billboardu byla instalovaná ocelová platforma, aby bylo jednoduché ho změnit. Když mu podala kousek vinylu, vzal si ho. „Co to je?“

„To je L. Mám jich stovku ve stejné barvě jako nápis. Přemaluješ S, na L naneseš lepidlo a pak ho připlácneš na místo. Změníš polibky zpátky na jméno jezera.“

„Děláš si legraci.“

„Vůbec ne. Táta a já to děláme celé roky. Když jsem byla na střední, nachytala jsem pár děcek při vandalismu. Snažila jsem se přimět strýčka Franka, aby je dal za mříže, ale odmítl. Jenom jim nařídil, aby opravily škodu, ale měly z toho takovou legraci, že to pro ně nebyl žádný trest.“

„Pro mě je,“ zabručel Nate, zatímco šplhal po žebříku. „Je to znesvěcení.“

Terri ustoupila a směrovala ho. Když vítr zachytil bílý sprej, takže přistál na něm, Nate si rozepnul košili, sundal ji a hodil na zem.

Terri, s úsměvem při pohledu na jeho úžasnou horní polovinu těla, se natáhla pod dub, s rukou pod hlavou, a pustila se do zbytku pomeranče. Sledovala, jak Nate bojuje s odstraňováním polibků. Barva mu znovu vlétla do tváře, pak se na něj přilepilo lepidlo. Vršek L se mu zachytil za spodek, pak za ruce. Jí se několikrát stalo totéž a pak se naštvala na své čestné strýce, Jakea a Franka, protože se jí smáli. Teď však musela připustit, že sledovat Natea je jako dívat se na nějakou komedii.

Kolem projel modrý fiat plný hezkých dívek, zpomalil a pasažérky pak začaly pískat na polonahého Natea.

„Polibky mám mnohem radši,“ zavolala jedna z blondýnek z okýnka.

„Bydlím v chatce sedmdesát jedna. O úterních nocích tam bývám sama,“ prozradila brunetka.

„Ahoj, Terri! Přivezla jsi ho sem pro nás?“

„Miluju chlupatou hruď. Je to šíleně mužský!“

Se smíchem odfrčely.

Nate se zadíval na Terri na zemi. „To byla přátelská banda.“

Vstala a oprášila se. „Kdyby tě ty holky potkaly samotného, nepřežil bys to.“ Když začal slézat ze žebříku, zamžourala na tabuli. „To je ta nejhorší práce, co jsem kdy viděla. Přemaloval jsi barvou i to L a nalepil jsi ho tam nakřivo. Vypadá to jako Lake Kisse a pak nakloněný spojovník.“

„Nejspíš jsem vysílal podprahový vzkaz. Polibky mám taky radši.“

Stála před ním, oči přišpendlené k jeho hrudi. „Máš barvu i na sobě.“

„To půjde dolů.“ Mlčky ji pozoroval, když zvedla ruku k jeho hrudi. Chtěla barvu setřít, ale nepustila. Držela se jeho chloupků a kůže.

Nate se nepohnul, když mu Terri vyjela rukou na rameno. Měla ji tak teplou, tak –

„Hej!“ ozval se nějaký mužský hlas. „Terri je moje!“

Byli tak zmámení jeden druhým, že ani neslyšeli, jak na silnici zastavil velký mercedes.

Terri, jako by se vytrhla z transu, spustila ruku a obrátila se k autu. Uvnitř seděli dva nádherní, úplně stejní mladíci s tmavými vlasy a očima a těmi lícními kostmi, které návrháři tolik zbožňují.

„Terri, má lásko, to jsi na mě nemohla počkat?“ zavolal ten, který řídil.

Druhý se naklonil k okýnku. „Zatancujeme si na Widiwicku? Budeš můj doprovod tak jako loni?“

Terri zvedla ze země Nateovu košili. „Nelichoťte si. Hayley a ostatní už taky dorazily. Běžte zlobit je.“

„Tak kdo je to poleno?“ Kývl k Nateovi. „Umí mluvit?“

„Mluvit a lámat kosti,“ zavrčel Nate výhružně. „Co kdybyste si vy fešáci našli jiné dívky a šli si hrát s nimi?“

Terri se na Natea překvapeně ohlédla. Byl jeho hněv opravdový?

„Vypadá to, že tu máme tenhle rok konkurenta. Výzva přijata, staříku.“

Se smíchem odjeli.

„Kdo to je?“ zeptal se Nate.

„Turnerova dvojčata.“ Zírala na něho. „Neublížil bys jim doopravdy, že ne?“

Nate se rozesmál. „Možná trošičku.“ Vzal si od ní košili. „Ty s těmi pitomci vážně randíš?“ Vykročil zpátky k autu.

„Ne, ale uvažovala jsem o tom. A mimochodem, jeden studuje práva a z toho druhého bude doktor.“

„Ďáblův advokát a felčar. Přesně takových svět potřebuje víc.“

Terri si se smíchem sedla do auta vedle něho.

Opravit všechny tři tabule trvalo skoro dvě hodiny. U druhé Terri vylezla na platformu a ukázala Nateovi, jak to má udělat. Všechno doprovázel smích a škádlení, na něž si lehce zvykli.

Než skončili, už byla půlka odpoledne a Nate prohlásil, že umírá hlady. Terri znovu navrhla tacos, ale Nate trval na Summer Hillu. Ani jednoho zřejmě nenapadlo, že by se najedli každý zvlášť.

Jakmile dojeli k prvnímu domu ve městě, pěkné stavbě obložené bílým dřevem, s rozlehlou verandou, Nate si všiml, jak Terri sevřela opěrku. Během let, která strávil s Kitem, zjistil, že nepatrné pohyby těla mohou vypovědět stejně – a někdy mnohem víc – než slova. V tomto případě Terri mluvila odlehčeně, jako by jí městečko Summer Hill připadlo příliš nudné, aby do něho vůbec jezdila.

Jak ji tak ovšem sledoval koutkem oka, pokradmu, nabyl dojmu, že Terri se… No, že se něčeho bojí.

Už když uvažoval o tom, co udělá, začal toho litovat. Do pekla a zpátky s tebou, Kite Montgomery, uvažoval, zatímco parkoval souběžně se silnicí. Kit v Nateovi vybudoval neukojitelnou touhu vědět.

„Jediná slušná restaurace je tamhle,“ prozradila Terri. „Parkuješ tady, protože u jezera nemáš dostatek prostoru k procvičení?“

Zazubil se jejímu vtipu, vystoupil, obešel vůz a otevřel jí dveře. Věděl, že to nečekala, sbírala pomerančové slupky, které spadly na podlahu. Líbilo se mu, že po sobě uklízí, a někdy i po něm. Líbilo se mu –

Až doteď vlastně nepoznal nic, co by se mu na Terri Rayburnové nezamlouvalo. Představil si, jak budou celý život přáteli. Opakoval si, že kvůli přátelství dělá to, co dělá. Viděl, jak zareagovala na zmínku o květinářství, a hodlal zjistit, co ji způsobilo. „Potřebuju se zastavit tady,“ prohlásil, jakmile vystoupila. Pozorně ji sledoval, stejně jako pozoroval lidi, když jim Kit prozradil nějakou bombastickou zprávu. Kit se pak později Natea vyptával, co vyčetl z jejich tváří.

Když Nate kývl ke květinářství Zelený den, Terri vyprchala z tváře polovina krve.

„Sejdeme se v knihkupectví,“ špitla. „Je to –“

„Vím, kde je. Chci, abys mi pomohla vybrat kytici pro Jamieho ženu. Musím jí poděkovat, že mě tu ty první dny provedla. Co myslíš, že bych jí měl koupit?“

„Vůbec ji neznám, takže nemám tušení. Zeptej se… uvnitř. Určitě ti poradí.“

Nate zamrkal, když v jejím hlase zaslechl skrytý jed. Vypadalo to, že někdo z květinářství byl součástí něčeho ošklivého v Terriině životě. Nechtěl ji nutit, aby znovu prožívala to, co se stalo. „Fajn, pojďme na oběd. Zařídím to později.“ Věděl, že by to v klevetivém maloměstě neměl dělat, ale vzal ji za rámě.

Než mohl Nate udělat jediný krok, zastavila vedle nich dodávka. Uvnitř seděl velký muž, starší než Terri, který vypadal, že byl kdysi ve formě, ale teď měl velké břicho a začínala se mu formovat druhá brada.

„Čau, Rayburnová!“ vyštěkl posměšným hlasem. „Jsem rád, žes konečně sebrala kuráž a dorazila do města.“ Uculil se a pohlédl na Natea. „Vypadá to, žes klofla dalšího.“ S tím uháněl dál.

Nate byl doopravdy ohromený. „Co to bylo?“ Když uviděl, že dodávka zastavila na semaforech, vykročil k ní. „Myslím, že si s ním promluvím.“

„O nic nejde.“ Terri ho překvapila, popadla ho za paži, rozrazila dveře květinářství a zatáhla ho dovnitř.

Chvíli trvalo, než se mu oči přizpůsobily tlumenému osvětlení, a navíc se mračil po tom, co řekl ten pitomec v pick-upu. I tak však cítil, jak Terri vedle něj ztuhla. Prsty mu zatínala do předloktí tak silně, až ho to skoro bolelo.

Byl to pěkný obchod a hezky to v něm vonělo. Vpravo se nacházely poličky s vázanými kyticemi a velký nástěnný chladicí box. Před nimi byl pult a pokladna se závěsem za nimi.

Když se závěs pohnul, Terri ho stiskla ještě silněji. Byl vážně rád, že má tak krátké nehty.

Zezadu vyšla dívka, ve středoškolském věku a s mobilem v ruce – a Terri pustila jeho paži v očividné úlevě.

„Můžu vám nějak pomoct?“ zeptalo se děvče, jako by to myslelo doopravdy.

„Potřebujeme květiny pro manželku doktora Jamieho,“ prohlásila Terri.

Dívčiny oči se okamžitě rozzářily. „Myslím, že doktor Jamie by vybral růže. Nebo možná slunečnice. Moje mamka mě nutí, abych chodila k doktoru Kyleovi, ale vždycky je tam doktor Jamie. Možná že příští rok budu moct chodit k němu.“

Terri se přestala tvářit vyděšeně a usmála se. „Tohle je Nate. Je to bratranec doktora Jamieho.“

Dívka vykulila oči. Přelétla Natea pohledem od hlavy po paty, jako by ho hodnotila. „Vypadáte jako on, ale jste starší.“

Nate se zadíval přes dívčinu hlavu a přimhouřil oči na Terri. Tohle jí vrátí! „Já jsem hodně starý,“ prohlásil vážně. „A jsem jenom námezdní síla, žádný doktor tak jako Jamie. Víte, že je to vojenský hrdina?“

„Vážně?“

Dívka se začala vyptávat, ale Nate ustoupil a přešel k Terri, která si prohlížela květiny na druhém konci. „Za tohle budeš muset dneska uvařit večeři,“ zašeptal jí.

„A do jaké restaurace chceš zajít?“

„Dobrý postřeh. Vymyslím jiný trest.“

„Co takhle výlet do Summer Hillu? To by mělo stačit. Co tyhle květiny? Vypadají hezky. Myslím, že už radši půjdu, než –“ Zarazila se.

„Než co?“

Uviděl, jak Terri zvedla hlavu a tělo jí ztuhlo jako ocel. Jako by věděla, že ji někdo pozoruje, pomalu se otočila.

Dívka byla pryč a za nimi stála žena asi tak Terriina věku, se špinavě blond vlasy. Všechno na ní bylo hubené: tělo, ramena, paže, boky. Nebyla to ale hezká štíhlost. Pokud se Nate nemýlil, tahle dívka vyrůstala bez dostatečného jídla.

Zírala na Terri, jako by od ní něco chtěla. Nate nedokázal určit, o co její oči prosí. O soucit? Pochopení? Ne. Měl dojem, že to vypadá, jako by toužila po odpuštění.

Terri chvíli jen hleděla před sebe a pak zamumlala: „Počkám na tebe v tom knihkupectví.“ Vmžiku byla venku ze dveří a Nate sledoval, jak pospíchá po ulici.

Obrátil se k mladé ženě. Chtěl se jí na všechno vyptat, ale netušil, kde začít.

Poté co Terri odešla, její výraz se proměnil na profesionální. „S čím vám můžu pomoct?“

„Vezmu si tyhle,“ řekl Nate a zvedl vázu plnou žlutavých a modrých květinek.

„Jistě.“ Vzala vázu a postavila ji na pult. „Chcete je nechat doručit, nebo si je vezmete s sebou?“

„Vezmu si je.“ Nate se díval ven z výlohy. Terri nebyla nikde v dohledu. Pohlédl na ženu, která k němu byla zády a balila květiny do žlutého tenkého papíru. Byl v městečku cizí, takže moc dobře věděl, že se nemůže jen tak přímo zeptat, co se děje. „Mohl bych vám položit osobní otázku?“

Uviděl, jak se její úzká ramínka nadzvedla, jako by se připravovala na ránu. „Samozřejmě.“ Neotočila se.

„Zrovna když jsme sem šli, zastavil u nás nějaký chlapík v dodávce a měl nepříjemné poznámky na Terri. O co šlo?“

Když se otočila, usmívala se a ukazovala dokonalé zuby, klidně by se vsadil, že mají všechny korunky. Potřebovala je po nějaké nehodě? Nebo prožila dětství bez zubaře?

„V červené dodávce? Co se neholil asi tak týden? A ve špinavé baseballové čepici?“

„Očividně jste ho viděla.“ Nate věděl, že mluví koketním hlasem, ale nechtěl, aby mu odmítla odpovědět.

„To je Hector. Terri ho v dětství zmlátila. Tvrdí, že mu poranila páteř tak ošklivě, že kvůli tomu přišel o kariéru profesionálního fotbalisty. Ve skutečnosti se o to postaraly alkohol a drogy a nedostatek talentu. Ale je pro něho jednodušší vinit z toho někoho jiného.“

Nate se mračil. „Prohlašoval, že Terri má ,dalšího‘.“

Stejně jako Terri předtím i téhle ženě jako by vyprchala z tváře barva. „Kdysi chodívala s klukem jménem Billy Thorndyke. Byl velký a vysoký, jako vy. Všichni ve městě si mysleli, že…“ Nedokončila větu a posunula mu květiny přes pult.

Nate jí podal kreditku, ale zvedla ruku.

„Ne, díky. Jste Terriin přítel, takže jsou zdarma. Poslouchejte, pane –“

„Nate Taggert.“

„Dejte na ni pozor. Terri Rayburnová je moc dobrý člověk.“

Přikývl, jeho mozek se snažil dát dohromady všechny ty kousky skládačky, které viděl a slyšel. „Vlastně, mohla byste je, prosím, poslat do domu doktora Jamieho? Jsou pro jeho manželku. Řekněte jí, že jí Nate děkuje a posílá pusu. Rozmyslel jsem si to. Asi vezmu Terri na tacos.“

„Dobře,“ řekla a znovu se usmála. „Já jsem Kris Lennonová. Pokud budete pro Terri cokoliv potřebovat, jen mi řekněte. Ve dne v noci, budu tady.“ Napsala něco na zadní stranu vizitky a podala mu ji. „Tohle je moje číslo na mobil. Zavolejte kdykoliv.“

„Jasně. Fajn.“ Nate přikývl a vyšel z obchodu. Venku zkontroloval ulici. Bylo to krásné malé městečko a tak poklidné, až to vypadalo, že se tu nikdy nemohlo stát nic špatného.

Jenomže stalo. A ať to bylo cokoliv, Terri to zřejmě odskákala. Nate vytáhl telefon a poslal textovku Jamiemu.

Mohl bys říct tetě Cale, aby poslala Terri od jezera pár knížek s vlastnoručním podpisem? Víš, co se stalo mezi ní a Kris z květinářství?

Odpověď přišla okamžitě.

„Nemám tušení. Hlavní drbna je Della Kisselová. Řeknu mamce, aby je poslala přes noc. Slyšel jsem, že celé jezero je pozvané na večírek ve vašem domě.

Přijdete taky?

Kdepak. Já budu doma smažit banány pro svoji těhotnou manželku. Jak se má Stacy?

Fajn, odepsal Nate a pak vrátil telefon do kapsy. Když znovu zabzučel, nepodíval se na něj, ale připomněl si, že musí večer Stacy zavolat. Pak přešel ulici do knihkupectví.

6

Terri se zdál sen o Nateovi. Byli v jejím člunu, v tom, který jí postavil její otec. Pluli mlčky, ale dívali se na sebe a usmívali se, jako by sdíleli nějaké tajemství.

Mířili do jednoho z domů, o něž se Terri starala. Byl to krasavec, pronajatý minulé léto jednomu herci, který skončil ve vězení. Když s Natem vešli dovnitř, začala mu vyprávět o tom herci a o místní hře, ale Nate se najednou otočil. V očích měl temný výraz. Žhavý. Toužil po ní. Pověděl jí, že už je čas.

Terri se roztřeseně nadechla. V další vteřině si ji Nate přitáhl do náruče a –

„Hodláš vylézt z postele, nebo se budeš poflakovat celý den?“ ozval se Nate ze dveří.

Terri zdráhavě pootevřela oči. Závěsy na oknech byly zatažené, ale poznala, že se ještě úplně nerozednilo. Obrátila se na břicho. „Zmiz odsud.“

„Dneska je ten večírek a ty jsi tvrdila, že mi pomůžeš s vařením, takže bychom měli začít. A v jezeře je hromada nepořádku. Vidím ho předními okny. Je třeba to uklidit.“

„Udah.“

„Cože?“ Když přistoupil k její posteli, stěží viděl temeno její hlavy.

Terri stáhla o kousek deku. „Tam se nacházelo staré molo. Věci se tam zachytávají na kůlech. Mohl bys, prosím, odejít? Zdál se mi super sen.“

„O těch vychrtlých klukách?“

„Ano. Jenom o nich,“ prohlásila.

Nate se posadil na okraj postele. „Možná jsem na dnešní večer pozval až moc lidí. Nebo spíš na odpoledne. Děti se ptaly, jestli taky můžou přijít, a já nemohl odmítnout, takže se vážně musíme pustit do přípravy.“

„Objednej pizzu,“ zamumlala Terri.

„Slíbil jsem jim beduínské hody.“

Terri se otočila, přitáhla si přikrývku ke krku a zabodla do něho pohled. „Slíbil jsi připravit nějakou neznámou hostinu pro celé jezero?“

„Ne všichni z nich přijdou. Kdo bydlí v tom velkém domě na kopci?“

„Stanley Cresnor.“

„Jo? Je to klient jednoho z mých strýců. Neměl jsem tušení, že tu je.“

„Jinak bys ho pozval?“

„Ach. Sarkasmus,“ prohlásil Nate. „To je moje Terri. Tak pojď, vylez ven a pomoz mi tuhle show rozběhnout.“

Terri zívla a pak se protáhla. A když se na něho znovu zadívala, civěl na ni. Na zlomek vteřiny byl ten žhavý pohled z jejího snu skutečný.

„Kde jste všichni?“ ozval se známý hlas z chodby.

„Běž pryč,“ sykla Terri.

Třemi dlouhými kroky Nate zmizel z Terriiny ložnice.

„Tady, tati,“ zavolala Terri, když vylezla z postele a natáhla si džínsy. Než otec dorazil do pokoje, už měla na sobě podprsenku a tričko. „Co tu děláš tak brzo?“

Brody se rozhlížel po místnosti a po posteli. „Kde je Nate?“

„Nemám tušení.“ Terriin hlas byl vzorem nevinnosti.

Brody roztáhl závěsy, aby dovnitř vpustil ranní světlo, a úlevně vydechl. „Tamhle je. Kam jede?“

Terri se postavila vedle otce a uviděla Natea ve svém člunu, jak míří k východnímu břehu. „Nejspíš ke starému molu. Vidíš, že se na něm něco zachytilo.“

„Včera nějací kluci převrátili pár člunů. Řekl jsem jim, ať to uklidí, ale nebojí se mě tolik jako tebe, takže nevylovili všechno.“

Stáli bok po boku a sledovali, jak Nate manévruje s malým člunem poblíž velkých bílých předmětů. Zatahal za ně, ale nepohnuly se.

„Přeřízni šňůry,“ poradila mu Terri nahlas.

„Na těch starých kůlech je zachycených snad tisíc lan. Bude to muset udělat pořádně.“

Nate se ve člunu postavil, sundal si tričko a pak se spustil do vody.

„To nemůže!“ Terri vyrazila ke dveřím. „Musím ho varovat, to jezero je tam hodně hluboké.“

Brody ji chytil za paži. „Myslím, že tvůj mladík se o sebe dokáže postarat sám. Podívej! Už je zpátky a ukládá něco do člunu. Skvělé. Je potřeba to tam uklidit. Chtěl jsem to udělat celé roky.“

Když se otec obrátil, Terri na jeho tváři rozeznala bolest. Tu noc, kdy bouře zničila velké molo, její matka utekla. Poté následovalo pár let, kdy Brody truchlil tak moc, že dokázal stěží fungovat. Jeho parťák Jake odváděl většinu práce, ale staré molo opravit nestihl.

„Mám plný kufr jídla a pití, co mě Nate přinutil přivézt,“ prohlásil Brody. „Kam to mám dát?“

Terri byla vděčná za změnu tématu. Po včerejšku ve městě měla připomínek minulosti víc než dost. Odsunula dveře. „Za chviličku ti to pomůžu vyložit, ale radši se budu dívat, aby Nate neprovedl nějakou pitomost.“

„Dobrý nápad,“ prohlásil a přešli ke křesílkům venku. Nate se potopil pod vodu, pak se vynořil s nějakými věcmi a hodil je do člunu.

Terri mu zamávala, aby mu dala najevo, že dávají pozor, než se posadila vedle otce.

„Víš, že ti to s tím mladíkem začíná přerůstat přes hlavu, že jo?“ nadhodil Brody.

„Vím. Nevěděla jsem to, ale teď už jo. Co se to říká o tom, že je lepší milovat a lásku ztratit?“

„Než nikdy nepoznat. Jo, to jsem slyšel, ale jako ten, kdo ji ztratil, si nejsem jistý, že za to ta bolest stojí.“ Brodyho slova zněla pochmurně, ale pak se na dceru zazubil. „Až na tebe. Neměl bych tebe, kdybych nemiloval. Tak jak mu to jde s jeho snoubenkou? S dívkou, se kterou se chce oženit.“

O tomhle se Terri bavit nechtěla. Táta vyjádřil svůj názor a nic dalšího nebylo třeba. „Slyšela jsem, že Dellu pustili z nemocnice, takže bude moct přijít na večírek. Pozveš ji na rande?“

Della Kisselová byla alespoň o patnáct let starší než Brody, ale byla do něho zakoukaná od prvního dne, kdy ho uviděla.

„Frank už si mě kvůli tomu dobírá dost a dost, takže s tím nemusíš začínat. Věděla jsi, že souhlasil, že přinese na večírek kuře a hovězí? A nejspíš chce pomoct s vařením.“

Terri se přísně podívala na otce. „Co má za lubem?“

„Nemám tušení. Ale znáš Franka – ať už dělá cokoliv, vždycky k tomu má nějaký důvod.“

„Nebude znovu vytahovat minulost, že ne?“ zeptala se Terri tiše. „Takové ty řeči o tom, že najde svoji verzi pravdy? Víme, co se stalo.“ Nate už skoro naplnil člun nepořádkem, který se zachytil pod hladinou.

„Myslím, že když Frank začal klást otázky minule, jasně jsem mu vysvětlil, že chci, aby přestal. Slíbil mi, že to udělá. Ale teď chce zřejmě něco od Natea.“

„Co to podle tebe je?“

Brody vstal, přešel pár metrů k okraji hladiny a ukázal Nateovi, že už to stačí. Nate zvedl ruku se zdviženým ukazováčkem. Ještě jedno potopení.

Brody se otočil ke své dceři. „Myslím, že Frank chce, aby Nate převzal jeho práci. Frank se už celé roky chová slušně a mám dojem, že chce odejít na odpočinek a celé dny rybařit. Nebo dělat cokoliv kromě toho, že by vstával ve dvě v noci kvůli nějaké stížnosti na hlučné sousedy.“

„To se nestane. Nate bude řešit finance. Říkal, že mu Stacy už připravila kancelář.“

Brody pohlédl na svou dceru. „Je v přízemí Thorndykeova domu.“

„Ach.“ Terri otci pohled neoplatila a jen sledovala, jak se Nate vytahuje do člunu. Zamával, že se vrací do klubovny vytřídit odpad pro recyklaci a pak se vrátí. Kývla a mávla, pak pohlédla na otce. „Pojďme vyložit tvoji dodávku. A neříkej Nateovi nic o té práci. Ať se rozmyslí sám.“

„Chceš říct, ať zjistí, že když bude aktivní chlap jako on vysedávat celé dny za stolem, přijde z toho o rozum?“

Terri nedokázala potlačit uculení. „Přesně. Viděl jsi tu kancelář?“

„Ne, ale Frank jo. Prý jsou tam židle s lesklými ocelovými opěrkami. A na zdech visí umění původních domorodců.“

„Protože Nate vyrostl v Coloradu.“ Terri se nadechla. „Je to hezký dům. Možná že budou se Stacy bydlet v horních patrech.“

„Jo, možná. Tak už pojď! Pustíme se do práce, než upadneme do deprese.“

S úsměvem vykročili domem. „To jsme my dva. Identičtější než Turnerova dvojčata. Mimochodem, Nate se s nimi už seznámil.“

„Jak to probíhalo?“

„Docela uspokojivě strašně. Všichni na sebe navzájem žárlili.“

„To by měli. Což mi něco připomíná. Elaine sem chce odpoledne přinést nějaké oblečení. Myslí si, že by sis možná ráda oblékla něco nového.“

„Jako protiklad k mým obvyklým pět let starým tričkům?“

„Navrhl jsem něco červeného a lesklého. Možná s hlubokým výstřihem.“

„Tati!“ Vypadala šokovaně.

„Jsem v týmu Terri. Tak mě zastřel. Elaine vykládala něco o úzkých džínsech a vysokých podpatcích.“

„V žádném případě!“ vyprskla Terri a pak se zazubila. „Každopádně ne moc vysokých. Říkala něco o make-upu?“

„Má kufřík velikosti prádelníku plný samých malých krabiček a lahviček.“

„Přesně to budu potřebovat po letech slunce a vody.“ Terri s úsměvem vzala otce v podpaží a společně vykročili k jeho dodávce.

Terri poslechla otcovu radu a vybrala si těsné kalhoty a červenou hedvábnou blůzku. S Elaine byly v její ložnici a postel byla plná oblečení. Od chvíle, kdy Elaine přišla k jezeru, stala se pro Terri v podstatě matkou.

Elaine ovdověla dva roky předtím, než přijela. Řídila z New Yorku do Atlanty, kde chtěla odkoupit část obchodu s oblečením své kamarádky. Elaine vždycky pracovala v módní branži a těšila se, že bude svou vlastní šéfovou. U značky oznamující Lake Kisses sjela z dálnice, aby se zastavila na oběd.

Ten den seděli u jednoho ze stolů před stánkem s pizzou i Brody, Frank a Terri. Procházeli nějaké plány na rozšíření pavilonu, aby se do něj vešly farmářské trhy.

„Přitáhneme sem pak víc měšťáků,“ poznamenal Frank, ale když Brody neodpověděl, zadívali se na něho. Terri překvapilo, když zjistila, že se její otec tváří jako nějaký predátor. V očích měl velice intenzivní výraz.

Terri na něho jen zírala, ale Frank se uchechtl. V další vteřině se otočili a uviděli ženu u pultu. Byla to čtyřicátnice v dobré kondici: vysoká, štíhlá, s krátkými tmavými vlasy. Na sobě měla na míru šité černé lněné kalhoty, bílou blůzku a zlaté náušnice.

Brody jako v transu vstal a vykročil k ní.

Frank, s úšklebkem, který mu zkřivil celou tvář, vytáhl peněženku. Položil na stůl dvacetidolarovku.

Terri stále civěla na svého otce. Ještě ho takhle nikdy neviděla, ani aby oslovil jakéhokoliv hosta. Vlastně se od nich ze všech sil snažil dostat co nejdál.

„Dvacet babek za to, že odsud neodjede,“ prohlásil Frank.

Zadívala se na něho. „O čem to mluvíš?“

„O ní. O tý kočce v městských šatech. Nešla do kanceláře, takže si nechce nic pronajmout. Vím, že jí tu nic nepatří, takže nejspíš bude pokračovat v cestě.“

„Může to být něčí host.“ Terri sledovala, jak se její otec usmívá na tu ženu a něco povídá, zatímco ji přejíždí očima od hlavy k patám.

„Kdepak,“ namítl Frank. „Tvůj otec se takhle díval jenom na jednu další ženu a s tou se oženil.“

„Jsi blázen! Táta ne-“ Zarazila se, protože otec vzal tu ženu v podpaží a vykročil s ní ke své kanceláři.

Frank vrátil bankovku do peněženky. „Dlužíš mi dvacet babek.“ Vstal.

„Nesouhlasila jsem s tvojí pitomou sázkou.“ Zírala za svým otcem, který pobídl ženu do kanceláře. Znovu pohlédla na Franka. „Ale… chci říct…“

Frank se uculil. „Tvůj otec býval jedním z hráčů. Vlastně je nejspíš poslal na jejich cestu k věčnému zatracení.“

„Můj otec by nikdy –“

„Radši si to přiznej, holčičko, tvůj táta je možná osamělej, ale Brody Rayburn nežije v celibátu. Uvidíme se později a ty mě budeš moct představit svojí nový nevlastní matince.“

„Nebude mojí –“ Terri se zarazila, protože křičela a lidi se po ní otáčeli. Frank mávl rukou, aniž by se ohlédl.

Stalo se skoro přesně to, co Frank říkal. Druhý den ráno Brody Elaine přemluvil, aby si otevřela obchod s oblečením hned vedle jeho kanceláře. Posadil ji do obchodu, kde se většinou prodávaly krémy na opalování a šeredné ručníky. O dva týdny později Brody strhl zeď skladiště člunů, které bylo hned vedle, aby měla Elaine víc prostoru. Vyhrožovalo mu pár naštvaných lidí, kteří své čluny museli přesunout ze skladiště, ale ani nezaváhal.

Když ženy od jezera spatřily Elainino vystavené oblečení v klubovně, nabídly se, že jí pomůžou vybudovat nový obchod.

Od toho prvního dne před čtyřmi lety byli Elaine a Brody pár. Všichni kromě Franka očekávali, že bude Terri žárlit, ale to se nestalo. Milovala tu ženu skoro stejně jako její táta.

„Jsi si tím jistá?“ zeptala se Terri a pohlédla na sebe do zrcadla nad prádelníkem. Závěsy byly zatažené, protože dům a pozemky se začínaly plnit lidmi.

„Vypadáš nádherně,“ vydechla Elaine. „Turnerovi chlapci o sebe zakopnou, až tě uvidí.“

„Ach. Ti.“

Elaine se za ní usmála. „Neměla bys je odmítat. Jsou pohlední a bohatí a je s nimi legrace. Jsou –“

„Nic nedovedou.“ Terri se odvrátila od zrcadla. Toužebně pohlédla na oblečení na posteli. Už to byly roky, co nosila hezké šaty. Dřív trávila oblékáním hodiny, ale teď prožila skoro celý den, aniž by se učesala.

„Máš pravdu,“ souhlasila Elaine. „Turnerova dvojčata nedokážou dát děti dohromady, neumějí uspořádat večírek pro každého, neumí vyčistit jezera a staré dílny na opravu člunů. Nezbožňují je všichni, kteří je potkají. Nejsou jako zničehonic oživlý Krysař. Ztělesněný vůdce.“

Terri se posadila na postel a zvedla rukáv blůzky s perličkami na manžetách. „Nikdo není jako Nate.“

„Ach drahoušku.“ Elaine se usadila vedle Terri a objala ji. „Nezamiluj se do muže, který už je zadaný. Dočkáš se jenom zlomeného srdce. Prostě počkej. Dej mu čas, aby zjistil, co chce.“

„Starostovu dceru, nebo dívku od jezera? To není moc těžké rozhodování.“

Elaine se zaklonila, aby na ni viděla. „Já tuhle Stacy Hartmanovou neznám, ale znám tebe, a ty jsi stejně dobrá jako jakákoliv jiná mladá dívka na téhle planetě.“

„Jo, asi jo,“ zabručela Terri. Když se od prosklených dveří odrazil nějaký míč, napřímila se. „Jsem v pohodě. Možná bych si měla vyjít s jedním z dvojčat. Nate říká, že jeden bude ďáblův advokát a druhý felčar.“

Elaine se rozesmála. „Nejspíš s ním souhlasím.“ Mávla rukou po pokoji. „Jsi s tímhle vším v pohodě?“ Myslela lidi, kteří byli v domě i před ním.

Terri vstala. „Miluju to. Víš, jak těžké je pro mě a tátu chovat se společensky.“

„Nechtěj, abych s tím začala. Přimět ho, aby odjel od jezera do kina, trvá týden přemlouvání.“

„To je nápad. Možná bychom mohli otevřít –“

„Kinosál? V žádném případě. Vy dva musíte zjistit, že existuje i jiný svět mimo tohle jezero. Takže ti nevadí, když ti ti lidé takhle obsadili dům?“

„Nate se o to postará. Dneska ráno prohlašoval, že budeme muset uvařit my dva, ale obstaral kuchaře. Věděla jsi, že pan Parnelli vaříval pro pětihvězdičkovou restauraci?“

„Nevěděla,“ odpověděla Elaine a vstala. „Ale myslím, že tvůj Nate ví o lidech tady víc než já. Všichni se s ním chtějí seznámit.“

„Tobě se taky líbí.“

„Samozřejmě že ano,“ prohlásila Elaine. „Odnosil všechny ty krabice s oblečením, co jsi vyzvedla v Richmondu, a pak mi je pomohl vybalit. Ta blůzka, co máš na sobě, se mu líbila.“

Terri si přestala pohrávat s límečkem způsobem, který říkal: Jestli se to líbí Nateovi, tak mně taky.

Elaine roztáhla závěsy. Venku se sluneční paprsky odrážely na hladině. Všude byla spousta usmívajících se tváří, ačkoliv bylo teprve brzké odpoledne.

Elaine začala sbírat oblečení, než si všimla, že Terri hledí na jednu stranu. Nate stál u vody, s telefonem u ucha, a mračil se. Vypadal, jako by se s někým hádal. Doufám, že je to ona, pomyslela si Elaine.

Terri k ní stála zády, a tak Elaine pověsila blůzku s perličkami na rukávech do její skříně. Už pro Terri objednala šaty na taneční zábavu během Widiwicku – a opravdu doufala, že budou v zápalu vášně roztrhané na kousky.

7

Když Terri vešla do obýváku, s uspokojením sledovala, jak Nate při pohledu na ni třeští oči. Smál se se třemi muži v důchodu, které strýček Frank nazýval rádoby hráči. „Byli by, kdyby mohli.“ Byl to soukromý vtip, který sdíleli s Terri a jejím otcem.

Chovala se, jako by Nateův uznalý pohled neviděla, a vešla do kuchyně, podpatky jí ťukaly na kamenné podlaze. Dlouhý pult, na který její teta vždycky pokládala domácí dezerty a dušené maso, byl nyní plný mís a talířů s nádherně naaranžovanými pokrmy. Za pultem stál postarší muž, pan Parnelli, v bílé zástěře. Byl obklopený dvěma víkendovými vdovami, které měly plné ruce krájení a míchání, a také vaření.

„Vypadá to dobře, co?“ ozval se Nate vedle ní.

Neotočila se, aby na něho pohlédla. „Neměla jsem tušení, co tihle lidé dovedou.“ Ti tři spolu pracovali, jako by celý život nedělali nic jiného.

„Pan Parnelli byl prvotřídní šéfkuchař a dámy pracovaly na různých pozicích v restauracích, než se provdaly.“

„Pak si vzaly bohaté muže a nyní své životy věnují přáním svých manželů.“ Smála se, když se k němu obrátila. Kolem nich proběhlo pár dětí, které zavadily o Natea, takže k ní přikročil blíž. Téměř se srazili nosy.

Okamžitě ustoupil. „Vyrostla jsi.“

„To jsou ty podpatky. Skoro už jsem zapomněla, jak v nich chodit.“

„Zajímavé, že to vůbec víš.“

Začala odpovídat, ale přes jeho rameno zahlédla, jak do místnosti vešla Della Kisselová. Byla to malá postarší dáma s tváří plnou vrásek od života stráveného na sluníčku. Všichni v městečku prohlašovali, že má zrak, který by jí mohl závidět i orel – a minimálně čtyři oči, aby všechno viděla.

Terri vzala Natea za ruku a zatáhla ho za roh, pak se zarazila a pohlédla zpátky ke kuchyni. „Právě přišla Della Kisselová a já tě musím chránit. Jsi pro ni čerstvé masíčko. Jestli tě zahlédne, lapí tě a bude tě vyslýchat celou noc.“

„Jo?“ Jeho hlas zněl svůdně. „Jak vypadá?“

Odfrkla si. „Kolik jsi toho vypil?“

„Dvě pivka. Možná tři. Každý se mě na něco vyptává. Mám dojem, že chtějí znát můj životopis.“

„To je dobře. Možná že získáš pár klientů pro svůj podnik.“

Opíral se o zeď. „Myslel jsem, že mojí prací je uklízet nepořádek v jezeře. Proč bylo to staré molo stržené a jak je tam hluboko?“

„Když táta se strejdou Jakem zřídili Kruhový klub, to molo bylo moc daleko. Zhroutilo se při bouři a už ho nikdo znovu nepostavil. Nikdo tam hloubku neměřil, ale pan Kissel tvrdil, že tam přišel o pár krav.“

„Nebyla to kráva, co jsem viděl pod vodou.“

Terri nakukovala za roh. „Della po tobě pátrá.“

„Určitě nehledá tebe?“

„Jak lidem s radostí vykládá, měnívala mi plínky. Není nic, co by o mně nevěděla. Ach. Jde sem.“ Terri znovu chytila Natea za ruku, zatáhla ho kolem koupelny do své ložnice a zabouchla dveře.

Nate se okamžitě natáhl na posteli. „Lidi tady na večírky chodí brzy.“

Terri vykoukla z okna. „Kdybych mohla, zapnula bych neonovou vývěsku s tvrzením Já ti to říkala. Tihle lidi nemají na práci nic jiného než party. A protože tady náš pan Lidumil chodil okolo a vyptával se jich, co dřív dělali, chtějí ti to teď předvést. V mém domě.“

Nate se na ni uculil. „Mluvíš, jako by se ti to nelíbilo.“

Terri sebou praštila na druhý konec postele a zvedla oči do stropu. „Je to fajn.“

„Co je fajn?“

Vždycky mezi nimi panovalo nenucené špičkování, ale Terri náhle zvážněla. „To, co jsi tu udělal, je dobré pro nás pro všechny. Táta a já máme tendenci soustředit se na práci, takže zapomínáme na legraci. Teta Aggie pořádala večírky, ale zvala jen své oblíbence a…“ Terri se k němu otočila. „Ty jsi do toho, co děláš, zahrnul každého a všichni tě zbožňují.“

Namísto úsměvu, který očekávala, se Nate zamračil. „Nepodceňuj se. To, co děláš, aby tohle místo fungovalo, je výjimečné. Jsi jako náčelník držící všechny v pozoru. Já jsem spíš takový klaun.“

Znovu se zadívala do stropu. „Jsi víc než to. Taky hodně dřeš. Jsi –“

„Hej!“ Skočil jí do řeči, jako by chtěl zarazit jakékoliv vážné řeči. „Máš hlad?“

„Ani ne, ovšem vsadím se, že ty jo. Della by si s tebou určitě s radostí dala oběd.“

Nate se zvedl z postele. „Jsou tři odpoledne a já od snídaně neměl v puse. Poslouchal jsem o tom, jak bývala každá osoba úžasná. Vypadá to, že dneska my náfukové netušíme, co je to opravdová dřina. Přitom jsem se snažil smýt si černé šmouhy z paží, které jsem si udělal, když jsem se potápěl pro smetí.“

„Neměl jsi tam skákat bez trička.“ Vstala.

„Když mě pozoruje hezká dívka, mám tendenci se svlékat. Nemůžu dopustit, aby všechno to posilování přišlo nazmar. Co kdybychom –?“

Vtom se ozvalo zaklepání na dveře. „Terri? Jsi tam?“

„To je Della,“ zašeptala Terri.

„Nemůžu najít toho milého mladého muže, který je zasnoubený se Stacy Hartmanovou a bude si ji brát,“ prohlásila Della zpoza dveří. „Není s tebou sám ve tvé ložnici, že ne?“

„Chytré,“ zašeptal Nate a pak odsunul dveře vedoucí ven. „Pojď za mnou.“

Terri za ním prakticky vyběhla.

Venku se dva muži starali o velký gril, který se jako kouzlem objevil v Terriině domě. Byl celý pokrytý syčícím masem. Když Nate popadl klobásy a chleba, Terri otevřela chladicí box a vyndala tři malé misky s jídlem. Neměla tušení, co v nich je.

„Tumáte,“ ozvala se Elaine za ní a podala jí velkou růžovou kabelu. „Dala jsem dovnitř limonádu. Nepospíchejte. Tenhle večírek ještě oficiálně ani nezačal.“

Terri věděla, že by měla protestovat, že s Natem neutíkají kvůli nějakému milostnému dostaveníčku, jak Elaine zřejmě naznačovala. Prchali před Dellinými všetečnými otázkami. Terri se ovšem jenom usmála. „Díky.“

Za pár minut už pádila ke svému člunu s Natem těsně v patách.

A nedaleko za ním Della Kisselová volala na Terri.

„Běž!“ pobídl ji Nate a Terri zvýšila tempo. Prakticky skočili do člunu. Nate ho odvázal, zatímco Terri nastartovala motor. Vyrazili tak rychle, že Nate skoro přepadl dozadu, ale jen se přitom smál.

Terri zamířila ke Kruhovému klubu, kde se nacházely všechny obchody a veřejné budovy, avšak pak náhle loď zničehonic otočila a zamířila zpátky k domu. Myslela si, že se Nate zeptá, co to provádí, ale mlčel. Držela se blízko u východního pobřeží, zamířila do malé zátoky a pak vyjela nedaleko jednoho ze tří mostů. Tohle místo Nate ještě nikdy neviděl.

Terri snížila rychlost a pomalu připlula k jižní straně kousku země obklopené vodou, která byla známá jako Ostrůvek.

Nate skočil do mělké vody, aby člun vytáhl na břeh. Byl tu kůl, u něhož ho mohl uvázat.

„Zatraceně!“ vyjekla Terri, když se podívala na vodu. Na sobě měla těsné džínsy a nesmyslně vysoké podpatky.

Nate prošel vodou a zvedl k ní paže. Nemusel jí říkat, aby skočila.

Terri se rozhodla vypustit dívčí protesty typu „jsem moc těžká“ a „můžu si sundat boty a přebrodit to“ a tak dále. Velice praktickým gestem překročila bok lodi a pozadu spadla.

Nate ji chytil bez zaváhání a odnesl ji na písek. „Tys už něco takového dělala, že?“

Neřekla „stokrát“, protože taková slova by vyžadovala nějaké vysvětlení. „Možná. Della nás oba uškrtí.“

Nate si všiml, že na jeho otázku neodpověděla.

„Už mě můžeš postavit.“

„Ne, dokud se nedostaneme někam, kde si můžeme sednout a najíst se.“

„Ach ano, jídlo. Tvoje obava číslo jedna. Přenesl jsi mě sem, jen abys ušetřil čas?“

Mlčel.

Zbožňovala dotek jeho velkého těla na svém a nejradši by si mu opřela hlavu o hruď. Pokud by to udělala, mohla by cítit jeho teplo, slyšet bušení jeho srdce. Na okamžik si dovedla představit, že je tohle skutečné a že jí patří.

Najednou ji pustil a postavil na zem. „Dojdu pro jídlo.“

O půl hodiny později spořádali všechny pokrmy, které si přinesli. Nate jí pogratuloval, že tak moudře vybrala dva výborné saláty a celou misku plnou brownies. Smáli se tomu, jak všechno slepě popadli a utíkali.

Celou dobu však měla pocit, že se jí chystá říct něco vážného. Prosím, opakovala si, ať to nejsou otázky ohledně klepů, které už určitě musel zaslechnout.

Když dojedli, Nate se natáhl na trávu, na kterou tu a tam dopadaly sluneční paprsky, zatímco Terri se usadila o pár metrů dál. „Stacy mi vynadala,“ prohlásil.

„Ach? Z jakého důvodu?“ Nebylo snadné potlačit v hlase naději.

„Za to, že jsem se k tobě vetřel.“

„Protože děláš po ránu takový rámus? A protože ses zmocnil dálkového ovladače a zřejmě se domníváš, že televize existuje jenom kvůli sledování sportu? Nebo kvůli tomu, že jsi včera to kuře posypal tolik chilli, že jsem ho sotva dokázala sníst? A pak –“ Zarazila se, protože se culil od ucha k uchu.

„O těchhle strašlivých věcech nic netuší.“

Terri se nadechla. „Chceš říct, žes jí neprozradil, že se mnou bydlíš?“

„Jsem u tebe jenom v podnájmu. Nebydlíme spolu.“ Nastavil tvář slunci a užíval si jeho teplo. „Stacy je poměrně… ehm, rozčílená kvůli tomu, že jsem do tvého domu pozval tolik lidí. Chtěla vědět, jestli jsem tě požádal o souhlas, a já řekl, že jo.“ Obrátil se k Terri. „Požádal, viď, že jo?“

„Zeptal ses, jestli můžeš pozvat ,pár přátel‘. A ignoroval jsi moje varování, že dorazí všichni od jezera.“ Dobírala si ho.

„Jestli chceš, aby odešli, vyhodím je.“ Začal se zvedat.

„To ne!“

Nate se s úsměvem znovu položil. „Říkal jsem Stacy, že si nemyslím, že bys byla naštvaná, ale slíbil jsem jí, že se tě přeptám.“

„A proto jsme tady?“ Terri došlo, že chovala jistou naději, že k tomu má jiný důvod. Věděla, že na ni zírá, ale neodvážila se na něj pohlédnout. Příliš dobře uměl číst to, co se lidem honilo hlavou, než aby se mu podívala do očí. „Co dalšího ještě Stacy říkala?“

„Připomněla mi, že zítra v jedenáct mám zajít do domu jejích rodičů na brunch.“

Ta představa ji rozesmála, a tak se k němu obrátila. „To zní zajímavě. Vsadím se, že budou radostí bez sebe, až se tam objevíš v tričku a pustíš se do jídla rukama.“

Nate se neusmál. „Její rodiče mě nesnášejí.“

Terri si nevěřícně odfrkla.

„Myslím to vážně. Nemůžou mě vystát. Její táta si myslí, že jim zničím nábytek.“

„Jako slon v porcelánu?“

„Přesně.“

Terri se natáhla pár metrů od něho. Nohy měla bosé a tráva byla na prstech příjemná. Nate zněl opravdu rozrušeně. „Pochybuju, že tě vážně nemají rádi. Jenom prostě nejsi Bob a tvoji rodiče nejsou Aldersonovi. Co kdyby tvoje mamka a táta přijeli do Summer Hillu a trochu ti u Hartmanových vylepšili pověst? Nebo by se s nimi  třeba mohli spřátelit tvoji bohatí strýčkové. Pak ti možná odpustí to s Bobem a –“

Nate se posadil. „Nemám tušení, o čem to vykládáš.“ Zněl šokovaně. „Kdo je Bob? A nikdy jsem neslyšel o žádných Aldersonových.“

„Ach bože.“ Terri vstala a natáhla se pro boty. „Asi už bychom se radši měli vrátit. Della určitě všem vykládá, že tu provádíme něco neslušného. Musíme ty drby zarazit, než se začnou šířit.“

„Sednout!“ nařídil Nate.

Poslechla ho. „Páni. Víš, že jsi právě zněl přesně jako Kit? Vyprávěla jsem ti někdy, že jednou zastavil tři lodě plné lidí jen svým hlasem?“

„Kita Montgomeryho znám jako své boty. Ale neznám toho Boba a spol.“

„Není na mně, abych ti to vykládala,“ prohlásila Terri škrobeně. „Stacy je žena, kterou si budeš brát a je –“ Nedokázala vydržet Nateův intenzivní pohled. Polkla. „Robert – Bob – Alderson byl Stacyin přítel po celou dobu, co byla na střední.“

„Na střední,“ zopakoval Nate.

„A na vysoké. Podívej, vážně si myslím –“

„Kdy se tedy rozešli?“

„To nevím!“ Terri zvýšila hlas. „Jak jsi viděl, Summer Hill a lidi od jezera se moc nestýkají. Chodila jsem do školy ve městě, ale přátelíme se s osobami z vlastního teritoria.“

„Kdy naposledy jsi viděla Stacy a tohohle Boba spolu?“

Terri si poraženecky povzdechla. „Loni na jaře sem Stacy přišla, aby si s tátou promluvila o Widiwicku, a Bob byl s ní. Krátce nato nám Della prozradila, že Stacy odjela do hlavního města a má poměr s někým, koho Kit zná. Hned nato nám pověděla o tom zasnoubení. Jsem si jistá, že se Stacy s Bobem rozešla, než se seznámila s tebou.“

Nate se mračil. „A jeho rodiče?“

„Jsou nejlepší přátelé se Stacyinými rodiči.“ Vstala. „Myslím, že bychom se měli vrátit.“

Nate se ani nepohnul. „Takže to nejsem já, koho nesnášejí, jenom nejsem někdo jiný.“

„Asi jo. O tomhle by sis měl promluvit se Stacy.“

„Jaký je ten Bob?“

„Vysoký jako ty, ale hubenější. Na střední hrával basketbal.“

„Co dělá teď?“

„To netuším.“ Terri už toho začínala mít dost. „Jsem od jezera, nepatřím mezi summerhillskou elitu. Jím jídlo zabalené v papíru, a ne z talířů za dvě stě dolarů.“ Odvrátila se. „Vracím se do člunu.“

Nate ji dohonil. „Nechtěl jsem tě naštvat nebo šťourat do tajemství městečka. Jenom se snažím zjistit, proč mě její rodiče tolik nesnášejí.“

V jeho tváři viděla zmatek – a trochu ublížení – a zaváhala. „Až tě poznají, budou v pohodě. Hartmanovi a Aldersonovi se prostě přátelí už celé roky. Lewova první žena zemřela, ale když se znovu oženil, jeho nová manželka mezi ně skvěle zapadla. A když měla Stacy, všichni říkali, že z ní vyroste nevěsta pro syna Aldersonových.“

„Tvrdila jsi, že o tom, co se děje v Summer Hillu, toho moc nevíš.“

Terri cítila, že se přestává ovládat. To už by stačilo! „Tak nějak jsem si nemohla nevšimnout, jak po sobě hlavní roztleskávačka a hráč basketu celou střední školu lezou, že? Ach! Pardon. Tak jsem to nemyslela.“

Nate však hleděl na vodu. „Už tomu začínám rozumět. Chudák Bob.“

„Myslíš Boba?“

„Jasně. Přišel o Stacy. Musí být zoufalý. Vraťme se zpátky.“

Terri na něho mrkala. „Jo. Jistě. Ehm… zapomněla jsem tam…“ Nenapadalo ji, co říct, a tak se rozběhla zpátky do úkrytu mezi stromy. Nejradši by se rozkřičela tak nahlas, že by ze stromů spadalo všechno listí. Místo toho zatnula ruce do pěstí a dupala nohama, až se kolem ní vznesl oblak prachu. „Chudák Bob,“ napodobila Natea tiše. „Přišel o Stacy. Ztratil tu nejúžasnější, nejnádhernější, nejinteligentnější, nejzajímavější –“

„Tak už pojď!“ zavolal Nate. „Nezbyde na nás žádné pivo.“

„Princezna Stacy nějaké vykouzlí svojí hůlkou dokonalosti,“ zamumlala Terri.

„Jsi v pohodě?“ Nate stál pár metrů od ní.

„Ach, tady je.“ Zvedla ze země kamínek a vsunula ho do kapsy. „Nemůžu o něj přijít!“ Vykročila kolem něho s nosem zvednutým do vzduchu.

Nate se za ní uculoval.

Když se Frank dostal na večírek, už byl v plném proudu – a přesně tak to chtěl. Riskoval, že ho Brody vyhodí, protože si s sebou nesl kytaru.

Při pohledu na ni Brody zasténal, ale nerozčílil se. To byl pokrok! Terri se začala vyptávat. Když jí Frank prozradil, že její otec hrával v kapele, byla šokovaná. „To jsem netušila. Nikdy jsi mi to neprozradil,“ vyprskla.

Frank si všiml, že Nate Taggert přešlapuje za ní, tak jako zřejmě vždycky. Od chvíle, kdy sem Nate přijel, Frank o nikom jiném než o tomhle mladíkovi neslyšel. Pracoval, měl nápady, řešil problémy.

A Terri ho zbožňovala. Ti dva se od sebe nehnuli.

Od Nateova příjezdu Frank doufal, že přítomnost tohohle muže situaci u jezera změní. Že změní Brodyho a jeho dceru. Že… Frank měl vlastní nápady ohledně toho, v co doufal, že ten mladík udělá, ale nevyslovil je dokonce ani sám před sebou.

Při pohledu na Frankovu kytaru netrvalo ani pár minut a párek staroušků se rozjel ve svých elektrických golfových vozících ke svým chatám. O hodinu později, díky Nateovi, byl před Terriiným domem sestaven zvukový systém. Pokud někdo od jezera na večírku chyběl, objevil se ve chvíli, kdy se přes vodu začala nést hudba.

Brody zpíval. Hlas měl chraplavý po letech neužívání, ale vedl si dobře. Ty dvě staré vojny vážně uměly hrábnout do strun, a ty ženy! Bože, ty tedy uměly tancovat! Smyslně, jako by jim bylo znova šestnáct. Když někdo vykřikl: „Ať žije Woodstock!“, všichni souhlasně zahřímali.

Frank po celou dobu pozoroval Terri. Nejvíc na světě si přál, aby našla štěstí. Pracovala od chvíle, co dokázala zvednout rybářský prut. Bylo jí dvanáct, když poprvé zachránila život jednomu turistovi. Ten chlapík byl opilý, spadl z mola, potopil se a už se neobjevil – a jen Terri ho viděla. Rozběhla se po mole a skočila do vody. Brody na ni křičel, ať to nedělá, ale když se nezastavila, vrhl se za ní.

Když Terri vyplavala na hladinu, držela opilce za límec a Brody ho vytáhl. Později ji seřval a pak ji objal a křičel ještě víc a objímal ji ještě silněji. Na Terri to ale nijak nezapůsobilo.

Po celou základní a střední školu a na vysoké Terri nikdy nepolevila ve své práci a úkolech.

Zatímco byla na střední, nastala doba, kdy se domnívali, že bude Terri dělat i něco jiného kromě pečování o ostatní. Objevil se jistý mladík. Ke zklamání všech to ale nevyšlo.

Pokud věděli, od té doby se žádní jiní muži nevyskytli.

Ovšem teď tu byl tenhle Nate Taggert. S Terri se spolu smáli, tancovali, pili z jedné lahve piva.

Během večera se spousta hostů neustále na něco vyptávala. Kde je tohle? Je na to správná chvíle? Kde je koupelna? Tisíce otázek. Frankovi se líbilo, že na Natea mířilo stejné množství dotazů jako na Terri. Jako by si lidé už mysleli, že Nate patří k jezeru. Možná dokonce že patří k Terri. Viděli v nich pár.

Při první pauze, kterou si kapela dala, Frank ustoupil stranou. Chtěl si to tu projít a zjistit, co se děje.

Jako první si všiml faktu, že Nate si povídá s Dellou Kisselovou. Ať se propadne, jestli s ní neflirtuje!

O co mu jde? uvažoval Frank. S Kitem Montgomerym několikrát dlouze probírali jeho působení v diplomatických službách. Kit byl skvělý vypravěč. „Nebýt Natea, zakroutil bych tomu parchantovi krkem,“ říkával Kit častokrát. Pověděl mu, jak byl Nate klidný dokonce i uprostřed palby. A Nate byl „tak zatraceně přátelský, že lidi věřili, že je na jejich straně“, dodával Kit.

Frank chtěl vidět Natea s Terri, ale zatímco sledoval, jak mladík nosí jeden drink za druhým pro tu klevetivou ženskou, začal se o ně zajímat víc.

Něco od ní chce, uvažoval Frank a nedokázal potlačit uculení. Brody neustále opakoval, jak je Nate až po uši zamilovaný do Stacy Hartmanové, ale co mu mohla Della prozradit o Stacy? Pokud Frank věděl, nikdo o ní nemohl říct jediné špatné slůvko.

A teď Terri… Šuškala se o ní spousta lží. A uchovávala spousta tajemství.

Jestli Nate Dellu naléval alkoholem, aby něco zjistil, znamená to, že se zajímá o Terri?

Ta naděje Franka přiměla, aby příští sadu písní zahrál s takovým nadšením, že lidi přestali tancovat a tleskali mu. Staříci nebyli jediní, kdo uměl hrábnout do strun.

Když se Della z přemíry alkoholu začala motat, Nate jí nabídl, že ji odveze, a pomohl jí do svého auta. Její dům byl malý a obyčejný, zahrada kolem dokonale udržovaná. Uvnitř byl přecpaný nábytkem, částečně starožitným a částečně prostě starým, a poličkami od podlahy do stropu plnými různých ozdob. Vypadalo to, že Della s oblibou obchází aukční domy a výprodeje. Všude bylo čisto a naklizeno, ale z přeplněného prostoru Nateovi naskakovala husí kůže.

Ještě ani nedošla ke dveřím, když se k němu otočila. „Tak co chcete, abych vám pověděla?“

Potěšilo ho, že ví, proč tu jsou. „Chci se dozvědět o Billym Thorndykeovi.“

„O Billym?“ Della se potutelně uculila. „Neměl byste se vyptávat na Boba Aldersona?“

„O něm vím. Ale o Thorndykeovi netuším zhola nic.“

„Jste jako já, že ano? Chcete vědět o každém všechno.“

„Všichni si nějak odůvodňujeme to, co děláme,“ zamumlal Nate potichu.

„Co to bylo?“

„Nic. Povězte mi o Thorndykeovi.“

„Zajímá vás on, nebo Terri?“ Znovu se jí vrátil ten mazaný výraz.

„Nejspíš se vrátím zpátky na večírek,“ prohlásil Nate. „Určitě vám tu nebude samotné nic chybět.“ Nedostal se ani o krok blíž ke dveřím, než ho Della zavolala zpátky.

„Myslím, že dneska večer budu potřebovat pomoc,“ prohlásila. „Až vám bude přes padesát jako mně, všechno pro vás bude obtížnější.“

Než se k ní vrátil, Nate protočil oči. Padesát jí bylo před celou dekádou.

„Jenom vklouznu do něčeho pohodlnějšího.“

Když zašla za starodávnou zástěnu, Nate obešel místnost a zadíval se na poličky. Zjistil, že ticho často přiměje lidi mluvit. A zůstal tu jen kvůli své touze po informacích. Když spatřil pár kousků, o kterých věděl, že jsou cenné, skoro zapomněl na své důvody.

„Billy byl velký chlapík, jako vy, a takoví se Terri líbí,“ prohlásila zpoza zástěny. „Jediný další muž, kterého jsem s ní kdy viděla, byl ten fotbalista z NFL, který sem přijel na pár týdnů. Víte, asi bych vás měla varovat, abyste byl radši opatrný. Jestli se Terri rozhodne, že vás chce, možná si oblékne těsné šaty a pokusí se vás drahé Stacy Hartmanové odloudit. Nejspíš víte, že je její otec starosta.“

„Ano, to vím.“

„Ale možná že se Terri o nic nepokusí. Teď už je to hodné děvče, ovšem bývala stejná jako její matka.“

„Její matka?“ Nate o její matce nic neslyšel kromě toho, že zemřela, když byly Terri dva roky.

„Ach ano. Pracovala v jednom obchodu v Summer Hillu, a když se seznámila s Brodym, okamžitě mu začala nadbíhat. Nasoukala se do titěrných bikin a krátkých šortek a Brody neměl šanci. Leslie vždycky dostala, co chtěla.“

Při jméně „Leslie“ Nate vytřeštil oči. Tohle jméno mu Kit napsal v esemesce. Nate čekal, až bude pokračovat.

„Všichni tady u jezera doufali, že Terri nebude stejná jako její matka. Jenomže byla. Na střední byla Terri opravdická femme fatale – jestli víte, jak to myslím.“ Della vyšla zpoza zástěny. Na sobě měla negližé, jež vypadalo jako deset kilo růžového hedvábí a bílé krajky. Mohla v tom hrát nějakou kurtizánu z devadesátých let minulého století. Když se posadila na silně polstrovanou modrou pohovku, zatřepotala na Natea řasami.

„Terri?“ pobídl ji a posadil se do křesla o pár metrů dál.

Ze rtů jí unikl bezděčný vyčerpaný povzdech, ale milovala drby, a tak pokračovala. „Terri začala používat líčidla, když byla docela mladá. Když se na ni teď díváte, nepoznal byste to, ale byla vážně kočka. Oblečte ji do přiléhavých šatů, a páni! Tehdy nosívala spoustu kousků, které byly těsné a odhalující. Jenomže měla jenom tátu a Brody měl všeho až nad hlavu. Neměl tušení, jak vychovávat krásnou dospívající dceru. Kdyby jen měl ženu… Nebo kdyby mi dovolil, abych mu pomohla, mohla jsem…“ Odmlčela se.

Nate viděl, že si na ní alkohol vybírá svou daň a že moc dlouho vzhůru nevydrží. Chtěl ji vrátit zpátky na trať. „A Billy Thorndyke?“

„Ach, ubohý, ubohý Billy. Proti Lesliině dceři neměl žádnou šanci. Byl do Terri bláznivě zamilovaný – a popravdě jsme si mysleli, že i ona do něho.“ Della se naklonila k Nateovi. „Musíte pochopit, že Billy Thorndyke pocházel z velice dobré rodiny. Byli v městečku už při jeho založení, takže pro Terri Rayburnovou to byl obrovský skok nahoru. Ne že by byl v téhle zemi nějaký třídní systém, ale…“

„Rozumím.“ Jen roky tréninku v diplomacii Nateovi umožnily, aby na sobě nedal znát to, co cítí.

„Terri a Billy spolu chodili přes rok. Jejich… Jak tomu děcka říkají? Jedna z těch věcí na začátku. VP… Veřejný…“

„VPN? Veřejný projev náklonnosti?“

„Správně. Ti dva od sebe nikdy neodtrhli ruce. Osahávali se. Mazlili. A Terri neustále nosila míň a míň oblečení. Pokoušela jsem se o ní promluvit s Brodym, ale neposlouchal. Byl dokonce hrubý!“

„Jaká škoda,“ zamumlal Nate. „A to jste se snažila pomoct.“

„Přesně to jsem si myslela! A měla jsem pravdu, protože Terri Billyho nakonec vážně odkopla. Ona odkopla jeho. Natvrdo. Jen tak. Jednoho dne se k sobě tulili, a druhý s ním nemluvila. Snažila jsem se Brodyho přimět, aby mi prozradil, co se stalo, ale tvrdil, že nic neví a že mi do toho nic není. Vždycky mi na něm a jeho dítěti záleželo, tak jak to, že to nebyla moje věc?“

„Vsadím se, že vás jeho slova nezastavila.“

Della se zahihňala jako malá dívenka. „Rozhodně ne! Ubohý Billy měl zlomené srdce. Viděli jsme ho, jak Terri prosí, aby ho vyslechla. Žadoní! Bylo to ponižující. Ale Terri jen tak odešla. Sledovat, jak se jeden z nejlepších mladíků Virginie takhle plazí, bylo víc, než většina z nás dokázala vydržet. Chci říct, Brody je úžasný člověk, jenže Terri je Lesliina dcera. Jak se opovážila ublížit synovi Thorndykeových?“

Nate dokázal jen polknout a přikývnout. Kdyby promluvil, musel by té pomstychtivé ženské říct, co si o ní myslí.

„Každopádně asi tak o měsíc později se rodina Thorndykeových přestěhovala. Bylo to jako v nějaké detektivce. Nikomu neprozradili, co mají v plánu. Prostě se sbalili a odjeli uprostřed noci – a nikdy se už nevrátili. Najali si někoho, kdo dohlédl na sbalení jejich nábytku, a prodali dům někomu z rodiny. Za celé roky se ani jednou neobjevili, aby navštívili všechny ty lidi, které znali a milovali. Zaslechli jsme, že Billyho otec získal nějakou práci v Oregonu. Ale co je to za stát? Kdo tam žije?“

Della se nadechla. „To všechno kvůli tomu, že Terri pustila Billyho k vodě. Byl tím typem chlapce, který byl předurčený k velkým věcem, ale nic z toho se nestalo. Svět se o něm nikdy nedoslechl. Pořád žije v Oregonu a myslím, že pracuje pro svého otce.“ Podívala se na Natea, jako by se hodlala rozbrečet. „Jak mohla Terri něco takového provést tak úžasnému mladému muži?“

Jen roky tréninku Nateovi zabránily, aby tu příšernou ženskou neseřval. „Pokoušela jste se nalézt odpověď na svoji otázku?“

„Ach ano. Ptala jsem se každého, co ví, ale dokonce ani Brody neměl odpověď, která by vysvětlovala dceřino chování.“ Delliny oči byly zakalené, když se znovu předklonila k Nateovi. „Snažila jsem se mu říct, že bych mohla pomoct. Kdyby Terri byla moje dítě, všechno by bylo úplně jiné.“

Nate musel zatnout zuby, aby na tu děsivou myšlenku nezareagoval. „Co se stalo s Terriinou matkou?“

Della se snažila udržet oči otevřené. „Nikdo vám to neřekl? Utekla s jiným mužem a vykašlala se na svého mladého manžela a dvouletou dceru.“ Odmlčela se, aby její odhalení mohlo náležitě zapůsobit. „To dítě zůstalo samo a proplakalo celé hodiny. Myslím, že spousta jejích problémů nyní pochází z té příšerné noci. Možná si myslí, že si to nepamatuje, ale určitě ano.“

„A Brody?“ zeptal se Nate tiše.

„Nikdy se nevzpamatoval z toho, že ho jeho žena opustila. Říkala jsem mu, že jsme to všichni tušili. To, jak se tu Leslie vždycky nosila ve svých kraťoučkých šatičkách, muže přivádělo k šílenství. Přesně jak jsem předpovídala, s jedním z nich pak utekla.“ Della se ospale pousmála. „Mám vám prozradit tajemství?“

„Určitě.“

„Pokoušela jsem se to říct Jakeovi – však víte, Brodyho parťákovi – když se to stalo, ale neposlouchal mě. Vyhrožoval mi, že pokud to někomu povím, tak… Nechci vzpomínat na to, co řekl, ale celé ty roky jsem držela jazyk za zuby.“

„Co jste Jakeovi pověděla?“

„Domnívám se, že Leslie utekla s mužem, co bydlel v chatce dvacet šest. Byl to velice pohledný chlapík. Ne tak hezký jako Brody, ale měl tu výhodu, že byl bohatý. Ten muž mi prozradil, že tu je, protože jeho manželka odjela navštívit své kamarádky z univerzity. Tvrdil, že nemá ráda vodu, takže sám se mohl ubytovat u jezera. Nikdy jsem mu nevěřila. Viděla jsem, jak se dívá na Leslie. A viděla jsem ji, jak s ním mluví. Dvakrát!“

„Rozhodně máte lidi pod dohledem, že?“

„Snažím se ze všech sil.“ Spadla zpátky na pohovku, příliš unavená, než aby udržela otevřené oči. „Dneska nikdo nechce slyšet o tom, co vím. Teď mají internet a reality show. Ptám se dětí, proč chtějí sledovat, co se děje u cizích lidí, když se totéž odehrává přímo tady.“ Potlačila zívnutí, oči však neotevřela. „Viděl jste světla, která se pohybují za nocí kolem jezera?“

„Viděl,“ řekl tiše.

„Ty příběhy, které bych vám mohla vyprávět o tom, kdo navštěvuje koho! Ty ženy porodí děti devět měsíců po návštěvě Lake Kisses.“ Uchichtla se. „Říkám lidem, že jsme stejně dobří jako klinika umělého oplodnění. Jsou… Jsou…“ Upadala do dřímoty. „Lidi si myslí, že neumím udržet tajemství, ale to není pravda. Neřekla jsem starostovi, že bydlíte s Terri. To se počítá, ne?“

„Jo,“ zamumlal Nate a zjistil, že konečně usnula.

Nateovi chvíli trvalo, než potlačil vztek, který ho sžíral uvnitř, když slyšel to, co ta ženská vykládala. Ať už se za rozchodem na střední skrývalo cokoliv, Della Kisselová to proměnila v cosi příšerného – a roky poté zajišťovala, že plameny stále žhnuly. Rayburnově rodině se staly ošklivé věci, ale místo útěchy a podpory se musela vypořádávat s Dellinými jízlivými narážkami a jejím nekonečným dloubáním do bolestivých ran.

Když Nate vstal a shlédl na tu ženu, zavrtěl hlavou. Co, proboha, způsobilo, že je tak nešťastná, že chce s sebou každého stáhnout na dno?

Nechal ji na pohovce. Byla malá, takže se na ni vešla, a díky obřímu hedvábnému oděvu bude v teple.

Venku měl pocit, jako by vyšel z doupěte plného jedu, jako by se v tom místě kroutil ďábelský kouř, prosákl každou škvírou a ucpal každý pór jeho kůže.

Odjel zpátky do Terriina domu a vystoupil z auta. Dveře a okna byly otevřené a ozývaly se hudba a smích, ale nešel dovnitř. Opřel se o auto a zhluboka vdechoval chladný noční vzduch. Kdyby v domě nebyla spousta lidí, svlékl by se a šel by si zaplavat do jezera. Možná by voda pomohla očistit jeho mysl.

„Vidím, že jste se seznámil s Dellou.“

Natea nepřekvapilo, že ze tmy vidí vystupovat Franka Cannona. Neměl na sobě šerifskou uniformu, jen džínsy a tričko, které hlásalo, že byl počat na Woodstocku. „Seznámil.“

„Viděl jsem, jak jí nosíte jeden drink za druhým a pak jste se jí nabídl, že ji odvezete domů. Nikdo s ní dobrovolně netráví čas, pokud se nechce něco dozvědět. Tak na co jste se ptal? Na Stacy, nebo na Terri?“

„Chtěl jsem vědět o Billym Thorndykeovi.“

„Ach. Správně. Jak naše Terri opustila zlatýho chlapce?“

Nate slyšel ve Frankově hlase hněv. Viděl, jak moc ten muž Terri zbožňuje, takže to bylo pochopitelné. „Nechápu to,“ prohlásil Nate. „Kvůli rozchodu na střední že by měl nějaký kluk ,zničený‘ život? A nějaká dívka strčí do kluka a ‚zničí‘ život nadějného fotbalisty? Proč je Terri obviňována ze všech těch věcí, které jsou obrovsky nafouknuté?“

„Leslie,“ odpověděl Frank. „Všechno je to kvůli ní.“

„Jestli se dá Delle věřit, tak to byla coura Summer Hillu.“ Byla tma, ale ve světle z domu Nate rozeznal ve Frankových očích rozezlený záblesk.

„Nebyla,“ podařilo se mu říct. „Della Kisselová chtěla Brodyho, jenže ho získala Leslie.“ Několikrát se nadechl, aby se uklidnil. „Slyšel jste Dellinu žárlivou verzi, takže až budete chtít znát pravdu, přijďte za mnou. Mám záznamy.“

„Nejsem žádný detektiv,“ namítl Nate. „Budu si brát krásnou mladou dívku, otevřu tu pobočku rodinné investiční firmy a založím rodinu. Nic víc.“

„Rozumím,“ přikývl Frank. „A tenhle cíl vás přiměl Dellu opít, odvézt ji domů a klást jí otázky. Můžu vás ovšem ujistit, že pravda o Leslie Rayburnový je mnohem zajímavější než to, co vám nakukala Della Kisselová. Ne že bych ji znal celou. Moje kontakty jsou příliš omezený, než abych něco zjistil. Ale jedno jsem objevil, a to, že Leslie neexistovala, dokud nepřijela do Summer Hillu.“

„Já ne-“

„Já vím!“ Frank zvedl ruku. „Nechcete se do toho plíst. Stačilo vám to s Kitem. Vyprávěl nám o svém životě dost na to, abych věděl, co jste vy dva prováděli. Kolik je vám teď? Pětatřicet? Šestatřicet? Chcete na odpočinek a plodit děti. Já chci odejít do důchodu a rybařit a číst si příběhy o kovbojích. Všichni máme svý sny. Jenže nakonec děláme, co musíme.“ Udělal pár kroků k domu, ale otočil se. „Dovolte, abych vám dal radu. Nezmiňujte se o Leslie ani před Brodym, ani před Terri. A Billy je pro ni tabu. Začnete otevírat pusu a zjistíte, že jste bez střechy nad hlavou, bez kamarádky, a u jezera vás už nikdy nikdo neuvítá. Chápete to?“

„Jo, chápu,“ potvrdil Nate.

„Doufám, že budete mít šťastnej život, chlapče. Ta vaše nová kancelář je vážně bezva. Summer Hill ještě nikdy nic takovýho neviděl. Jako by do Virginie přišel kus New Yorku – s trochou texaskejch detailů.“ Frank vešel do domu a zněl za ním jenom jeho smích.

8

Terri se nechtěla probudit. Toužila se zavrtat pod přikrývku a zůstat tam. Byla neděle a určitě velice brzy, protože na jezeře neslyšela jediný zvuk motoru.

Vstala, přešla do koupelny, pak zívla a obrátila se zpátky do postele. Hodiny tvrdily, že je deset patnáct, ale to nemohla být pravda. Nikdy nezaspala. Navíc Nate měl být v jedenáct u Hartmanových. Už musel odejít. Zvláštní, že ho neslyšela.

Už skoro zase usnula, když jí došlo, že neodešel. Nebylo možné, že by z domu vyklouzl natolik tiše, aby ho neslyšela. Na závěr party griloval maso. Jestli si v noci nedal sprchu, musel by si ji dát dneska ráno, což znamenalo, že by musel vstávat teď!

Odhodila deku a bosky proběhla kuchyní a chodbou do Nateova pokoje.

Neroztáhl závěsy, takže dovnitř neproudilo žádné světlo. Nate stále ležel v posteli, na břiše, přikrývka přehozená přes pás odhalovala jeho široká nahá záda.

Chvíli na něj dokázala jenom zírat. Jak ráda by se ho dotýkala! Toužila shodit ze sebe oblečení a lehnout si na něj. Cítit jeho teplo, jeho žár, svá nahá prsa proti jeho kůži. Chtěla by ho líbat na krku a pak se posunout dolů po páteři.

Otočila se a vykročila z pokoje. Tohle nemůže dělat. Musí se ovládnout. Možná kdyby se oblékla a vyjela si v člunu, uklidnila by se.

Ale co Nate? Jestli zaspí ten oběd, budou se pídit po důvodu – což by mohlo vést ke zjištění, kde bydlí.

„Ach, sakra!“ zamumlala. Jakmile se vrátila zpátky do jeho ložnice, ze všech sil se snažila necivět na Nateovu nahou pokožku. Popadla polštář a praštila ho přes hlavu. „Vstávej! Přijdeš pozdě.“

Odvrátila se od něho, přistoupila k jeho skříni a odsunula dveře. „Vsadím se, že jsi ještě ani neuvažoval o tom, co si oblékneš.“ Mluvila tak hlasitě, že skoro křičela. „Dneska má být teplo, takže ti to možná projde bez saka.“ Vytáhla bílou košili s krátkým rukávem a zvedla ji. „Ne. Tohle je moc neformální. Vypadal bys jako nějaký podomní prodejce.“

Vytáhla světle modrou bavlněnou košili s dlouhým rukávem. „Tahle ujde.“ Když ji hodila na okraj postele, podívala se na něho.

Překulil se a dal si polštář za hlavu, oči měl však přivřené. Nahou hruď měl odhalenou. Mrštila po něm dalším polštářem, ale chytil ho, než ho zasáhl do obličeje.

„Kam přijdu pozdě?“ zamumlal.

„Na brunch. Pamatuješ se na to? U starosty doma?“

Nate se zasténáním potřásl hlavou. „Myslím, že jsem si včera v noci zlomil palec. Nebo to byl možná kotník.“

Terri procházela ramínka s Nateovými kalhotami a zarazila se u černých nohavic s dokonalými puky vpředu. „Nic zlomeného nemáš a z tohohle se nevyvlíkneš. Musíš se osprchovat. Smrdíš jako pivo a kouř.“

To Natea pobavilo a pak odhodil přikrývku. Na sobě měl jen modré boxerky.

Terri ho sledovala, jak jde do koupelny. Ty jeho nohy! Je každá jeho část tak velká a silná a tvrdá? Teprve když Nate zmizel za dveřmi, dovolila si vydechnout.

„Nejsou tu žádné ručníky.“

„Podívej se pod umyvadlo.“

„Včera jsem všechny použil, když bylo tomu Wilsonovic děcku blbě. Elaine je dala do pračky a já je později strčil do sušičky.“ Nate vykoukl zpoza dveří. „Mohla bys mi jich pár přinést? Prosím?“ Vrátil se do koupelny a pustil sprchu.

Terri se rozběhla do chodby. S Natem se museli naučit, jak prát prádlo toho druhého. Zjistila, že mu musí prohledat kapsy. „Vyprala jsi tenhle kousek papíru a já to teď nepřečtu,“ stěžoval si. „Je to číslo modelu toho rozbitého čerpadla, co je pod chatou šedesát dva. Teď musím zase vlézt do té špíny a zjistit ho znovu.“ Žádala ho, aby nedával její podprsenky do sušičky. „Jsou drahé a sušička zničí gumu. Jenom je přehoď přes dvířka sprchy.“

Vytáhla ze sušičky dva ručníky, prolétla znovu chodbou a z prádelníku mu vyndala čisté spodní prádlo. Uložila ho tam den předtím.

Dveře koupelny byly pootevřené a s očima upřenýma mimo sprchu položila svůj náklad na pult. Zarazila se u dveří, tvář odvrácenou od něho. „Copak jsi chtěl od Delly zjistit? Nějakou špínu na Boba Aldersona? Na tvého rivala?“

„To si každý myslí, že jsem od ní něco chtěl?“

Ta otázka ji natolik překvapila, že se otočila. Ach. Nahý Nate za matným sklem. Viděla jeho siluetu. Mydlil si vlasy šamponem. Ale byly tak krátké, že možná používal mýdlo. Působilo divně, že existuje něco, co o něm neví. „Kdo se tě ještě ptal? Počkej. Vsadím se, že to byl strýček Frank. Viděla jsem ho, jak tě sleduje, když jsi s Dellou flirtoval. Každopádně, copak jsi zjistil?“

„Neflirtoval jsem s ní.“

Viděla, jak se zarazil pod vodou, aby se opláchl. Své silné, tvrdé tělo. Musí vypadnout z téhle místnosti! Nateův hlas ji však zarazil. „Co špatného jsi o tom Aldersonovi slyšela?“

Terri mlčela a pozorovala ho. Bolelo ji z něj tělo.

„Jsi tam ještě?“

Terri viděla, jak se předklonil, jako by chtěl vykouknout ven. Rychle ustoupila a vyšla z místnosti, pak si pospíšila ke skříni, aby se prohrabala pár kousky jeho oblečení.

Když Nate přišel do ložnice, kolem pasu měl ručník. Nebyla to osuška, která se zavazovala vysoko nad pupíkem. Ne, tenhle mu visel nízko na bocích. Ze všech sil se na něj snažila nedívat – a začala rychle blábolit. „Vyzvedni mě v pět a zajdeme na něco k jídlu a já ti povím o Widiwicku. Zítřejšku táta přezdívá Den démonů.“

„To je to, co lidi myslí, když mluví o dni D? Myslel jsem, že narážejí na druhou světovou.“

„Ne. Jde o zítřek. Přijedou prodejci, aby postavili stánky a stany. Je to chaos a slzy a hádky a příliš nehod. Bude tam buď doktor Kyle, nebo Jamie.“

„Jestli je to válka, Jamie určitě dorazí. Ale o co jde? Myslel jsem, že je to festival.“

„Všechno ti vysvětlím později, ale do půl sedmé musíme být zpátky na schůzku s tátou.“ Zvyšovala hlas. Nate stál jen pár metrů od ní, oblečený pouze v ručníku! „Na oběd se starostovou rodinou si nemůžeš obléct jedno ze svých triček. A žádné džínsy! Tady, tohle bude vypadat dobře.“ Obešla postel a zvedla černé kalhoty tak, aby na něho neviděla. „Nemůžu se rozhodnout, jestli si máš vzít ručník, nebo ne.“ Okamžitě jí došlo, co řekla. „Myslela jsem kravatu.“ Když mlčel, podívala se na něho. Zíral na ni s podivným výrazem v očích, skoro jako by na ni byl naštvaný.

„Musíš si něco oblíknout.“ Jeho hlas zněl jako vrčení vycházející hluboko z jeho hrudi.

Terri na sebe sklopila pohled. Na sobě měla obří tričko a kalhotky. Zatímco vrchní půlka těla byla zakrytá, skoro celé nohy měla holé. „Promiň. Rozběhla jsem se sem přímo z postele.“ Přes židli byly přehozené jeho šedé tepláky, a tak si je rychle natáhla. Byly jí příliš velké, takže musela přitáhnout šňůrky, aby se na ní udržely. „Lepší?“

Nate se neusmál. „Trochu, ale přál bych si, abych neměl paměť.“ Potřásl hlavou, jako by si ji chtěl pročistit, a upustil ručník na podlahu. Na sobě měl jen čisté boxerky.

„Hej!“ Terri se zamračila. „Jestli se mám zakrýt, proč neplatí totéž pro tebe?“

Nate pokrčil rameny a zvedl kalhoty. „Chceš, abych ti vysvětlil nespravedlnost světa? To nedovedu.“ S kalhoty na nohou se natáhl po košili, kterou mu připravila.

Terri držela dva černé pásky, jeden velice elegantní a druhý méně. „Hmmm. Protože je to brunch, bude asi stačit méně formální opasek.“

Nate stál před ní s nataženou rukou.

Podala mu méně formální opasek a on si ho začal provlékat poutky. „Chci, abys tenhle oběd bral vážně. Musíš si dávat pozor na svoje způsoby, nejíst nic rukama a nechtít pivo. Vypij, cokoliv ti dají. Pokud ti nabídnou koktejl, požádej o něco civilizovaného, jako třeba… no… gin s tonikem. To je dobré.“

Stál blízko ní a vyhrnoval si rukávy košile. „Ještě něco, mami?“

„Mami?“ Terri vytřeštila oči. „To je dobrý nápad. Měl bys s sebou vzít novou knížku Cale Andersonové jako dárek. Dala bych jim svůj výtisk, ale je v něm moje jméno. Od tvojí tety bylo vážně hezké, že ho poslala. Je –“

Nate jí s úsměvem položil ruce na ramena a klidně prohlásil: „Všechno bude fajn. Třikrát jsem byl na státní večeři v Bílém domě. Na moje stolovací návyky si nikdo nestěžoval.“

„Já vím. Jenomže už jsi chvíli tady a lidi od jezera mají na ostatní špatný vliv. Zeptej se kohokoliv v Summer Hillu.“ Ustoupila od něho.

Když Nateovi zmizel z tváře úsměv, pomyslela si, že navzdory vší té předstírané odvaze vypadá, že má z té návštěvy doopravdy obavy. Ale byl to jenom brunch s jeho budoucími tchánem a tchyní. Jak zlé to může být?

Pohlédl na hodiny na nočním stolku. „Přijdu pozdě.“

Vykročili k hlavním dveřím, a když se Nate obrátil k odchodu, zaváhal, pak se rozhlédl po domě, jako by si ho chtěl uložit do paměti. „Nevím proč, ale připadám si jako dítě poprvé odcházející z domova. Kéž bych to pozvání odmítl, jenže…“ Nadechl se. „Asi bych měl jít.“

„Dárek!“ vyjekla Terri.. „Měl bys přinést nějaký dar. Zůstaň tady.“

Doběhla do kuchyně, popadla dvě lahve vína, co zbyly z večírku, a pak se hnala zpátky k němu. „Vsadím se, že Stacy by je dala do pěkných taštiček se stužkami.“

Uculil se. „Já bych vzal balení se šesti pivkama.“

„Nebo pánev plnou smaženého kuřete, které by bylo tak ostré, že by po něm starosta Hartman dostal infarkt.“

Chvíli se smáli a pak se Nate vypjal v ramenou. „Fajn, musím jít. Uvidíme se později.“

K překvapení obou ji Nate krátce líbnul na rty. Nebyl to polibek z vášně, spíš takový, jaký si vymění manželé. Známý, lehký, tisíckrát opakovaný. Jenomže nebyl.

Oba od sebe ohromeně odskočili s vytřeštěnýma očima.

„Já, ehm…,“ zahuhlal Nate.

Terri se vzpamatovala první. „To nevadí. Oba jsme nervózní. Už jdi! Starosta Hartman je určitě pedant na dochvilnost.“

„Dobře.“ Nate couval ke svému autu a díval se na ni, jako by ho něco mátlo.

„A přestaň líbat lidi!“ nařídila mu Terri. „Nepozdrav se se starostou Hartmanem polibkem na rty. Nebo s paní Hartmanovou. Zapomeň na všechny ty roky, co jsi strávil v zemích, kde se všichni pusinkují. Žádné líbání na rty!“

Její vtip vrátil Natea do přítomnosti. „Slyšel jsem, že mají kuchařku.“ Otevřel dveře auta.

„Tu políbit můžeš. Jenom ne starostu.“

Nate s úsměvem přikývl, nastartoval a vycouval z příjezdové cesty.

Terri vešla dovnitř, zavřela dveře a opřela se o ně. Nate ji políbil. V hlavě měla úplně vymeteno. Nebyl to ten typ polibku, po němž toužila, kdy by byli oba přemožení vášní, až by se nedokázali zastavit. Jazyky a rty a odletující oblečení. Kdepak, vůbec to nebyl takový polibek. Byl něco mnohem víc…

Přátelství, pomyslela si a odstrčila se ode dveří. „Já dostanu přátelství a Stacy vášeň. Stacy dostane muže.“ Když vyhlédla přední prosklenou stěnou na jezero, představila si Natea na brunchi. Bezpochyby použije svoje způsoby z Bílého domu a Hartmanovy si získá. Jak by ho mohli nemilovat? Všichni u jezera Natea zbožňovali. Včera na party byl hitem večera. Možná se konala v Terriině domě, ale všichni se ptali Natea na to, kde co je a jak můžou pomoct – a on jim všem odpovídal.

Ano, Hartmanovi se do Natea zamilují. A co pak? uvažovala. Až se vrátí, oznámí jí, že se odstěhuje? Nejspíš řekne: „Zapomněl jsem, jak moc jsem do Stacy Hartmanové zblázněný, a půjdu bydlet k jejím rodičům. Díky nim se budu cítit blíž k ženě, kterou miluju celým svým srdcem a duší.“ Nebo něco podobného. Jak znala Natea, uloží tašky do kufru auta a zavolá: „Uvidíme se, děvče.“ A odjede.

Vešla do kuchyně. Kuchaři po sobě uklidili a lidé odnesli odpadky, ale stejně by bylo dobré to tu pořádně vydrbat. Začala uklízet zásoby, jenže pak si pomyslela: Do háje s tím! Zajde do Kruhového klubu a podívá se, co dělají ostatní. Právě teď nechce být sama.

Zatímco Nate řídil, zakázal si přemýšlet nad tím, co se právě odehrálo s Terri. Byla to nehoda. Způsobená směšnými obavami z návštěvy Stacyiných rodičů.

Snažil se netrápit se faktem, že ho nikdy neměli v oblibě, ale moc mu to nešlo. Možná si z toho dělal hlavu, protože to pro něho byla novinka. Celý svůj život byl mezi lidmi oblíbený.

V dětství byl do různých týmů vybírán vždycky jako první – a svou popularitu využíval, aby pomáhal slabším. Říkával, že za někoho bude hrát, pokud s ním bude nějaký vychrtlý, neoblíbený chlapec nebo dívka. Když Nate pomáhal ostatním, vždycky se cítil… No, mocně. Potřebně.

Během všech těch let strávených s Kitem to byl Nate, kdo uklidňoval nervy. Když Kit zakřičel: „Pojďte!“, lidé ho následovali. Ale pak to byl Nate, kdo se o ně postaral. Řešil problémy a uklidňoval hádky. Kita nikdy nikdo neobtěžoval s tím, kde lidé dostanou jídlo a vodu.

Fakt, že se Stacyini rodiče podívali na Natea jednou a ohrnuli nad ním pohrdavě rty, jím otřásl. Během dvou týdnů, které strávili na návštěvě ve Washingtonu, Nate dělal všechno možné, aby je potěšil. Využil všemožných laskavostí a dostal pana a paní Hartmanovy – nenabídli mu, aby je oslovoval méně formálními jmény – během pár hodin do muzeí a do zákulisí politických her. Pan Hartman si dlouze popovídal se senátorem Virginie.

Nic z toho však nepomohlo. Při poslední večeři v jedné elegantní restauraci paní Hartmanová zvedla svou salátovou vidličku a kývla na Natea. Chvíli mu trvalo, než pochopil, že mu ukazuje, jakou vidličku má použít. Po vší snaze během těch dvou vyčerpávajících týdnů nezměnili názor, že je jen podřadný nevzdělaný neandertálec.

Když zajel na příjezdovou cestu a vypnul motor, nevystoupil. Jen tam seděl a bál se toho, co přijde.

Jejich dům se mu nelíbil. Nejspíš byl postavený ve čtyřicátých letech, ale během následujících let byl značně rozšířen. Teď měl dvě patra se střechou, jež vyčnívala do stran podporována dvěma vysokými sloupy.

Stacy si všimla Nateova výrazu, když ho uviděl poprvé. „Není příšerný? Jenže když táta vyrůstal, toužil po Stantonově domě, a když ho nemohl dostat, pokusil se ho udělat z domu svých rodičů, jak jen to šlo.“

Ať už byl důvod jakýkoliv, Nateovi se na něm nelíbilo vůbec nic – zvlášť umístění. Přímo ve městě, s obchody po obou stranách. Na jeho vkus se nacházel na příliš veřejném místě, ale Llewellyn Hartman byl starostou Summer Hillu a povinnost být svým občanům – subjektům – nablízku bral velice vážně.

Nate nasadil svůj nejlepší diplomatický výraz, vystoupil z auta, přešel ke dveřím a zazvonil.

Otevřít mu přišla paní Hartmanová. Stejně jako Stacy to byla drobná žena, samá růžová a blond, s porcelánovou pokožkou vždy chráněnou před sluníčkem a nepřízní počasí. Pousmála se, ale nebylo to opravdové. Dokonce naznačila polibek na jeho tvář, ovšem rty se ho nedotkla.

„Máme ještě další hosty.“ Její tón naznačoval, že musí Natea varovat. Nebo co? Nechoval by se slušně?

Nate ji následoval do obývacího pokoje, o němž věděl, že ho vybavila Stacy. Ze všech sil se snažila vtisknout mu cosi, co nazývala „kennedyovský šmrnc“. Látky, jež vypadaly opotřebovaně, téměř sedřeně. Bavlna, žádné hedvábí. „Bohatství, ale žádné vychloubání,“ prohlašovala.

Na jedné straně místnosti stáli dva muži a žena. Jedním z nich byl Llewellyn Hartman, pomenší muž, který nejspíš vážil stejně jako na střední škole. Ramena měl vypjatá ve skoro vojenském postoji, ačkoliv Nate věděl, že nikdy v armádě nesloužil.

Vedle něho stál vyšší muž, asi tak stejného věku, obklopený zdáním blahobytu. Nedaleko se nacházela žena, také vyšší, štíhlá, ozdobená asi tak půltuctem zlatých šperků. Paní Hartmanová se postavila vedle nich.

Všichni čtyři na Natea mlčky zírali. Už se předtím ocitl v pár ošemetných společenských situacích, ale tahle z nich mohla být nejhorší. Má se představit? Nebo má shodit nějakou křišťálovou vázu a posílit to, co si o něm zřejmě myslí?

„Ahoj,“ ozval se hlas za ním.

Nate se otočil a uviděl vysokého štíhlého mladíka, pohledného jakýmsi uhlazeným způsobem, s rukou napřaženou k pozdravu.

„Já jsem Bob Alderson a tyhle mlčenlivé balvany jsou moji rodiče. Pokud jsi to už neuhodl, všichni jsou na tebe naštvaní, že jsi uloupil děvče, které chtěli pro mě.“

„No tak, Bobe,“ ozvala se vyšší žena. „Musíš být tak neomalený?“

Nate si s ním vděčně potřásl rukou.

Bob položil ruku na Nateovo rameno a prohlásil: „Nedovol jim, aby tě dostali na kolena. Mezi mnou a Stace to bylo vzájemné, ale oni tomu nevěří.“ Bob se uculil na dva páry rodičů. „Padám hlady. Pojďme se najíst!“

Vešli do jídelny, a jak Nate tušil, stůl byl prostřený velice formálně. Když Nate působil ve Washingtonu, bydlel v bytě pronajatém od bratrance, který jeden čas pracoval v Milánu. Byt byl velký, všechen nábytek měl bílé čalounění. Stoly, velké i malé, měly prosklené desky. Stacy to tam tolik zbožňovala, že nikdy neměl to srdce jí říct, že se mu tam ani za mák nelíbí.

Každý večer, když se vrátil domů z práce, kterou nesnášel, ho uvítala Stacy oblečená líbezně jako ženuška z padesátých let. Připravila mu výbornou večeři sestávající ze salátu a nějaké nízkokalorické bílkoviny a spousty zeleniny vařené v páře. Nikdy jí neprozradil, že když zašel do posilovny, před návratem domů na její roztomilou malou večeři vždycky spořádal půlmetrovou bagetu s nějakou pikantní a pořádně ostrou náplní.

Jídla se Stacy nebyla stejná jako ta, která si dopřával s Terri. S deštěm za okny, nohama opřenýma o stolek, velkými kousky pizzy, pivem – a svěřovanými tajnostmi.

„Nathanieli,“ ozvala se paní Hartmanová, „zdá se, že vás něco pobavilo. Podělíte se o to s námi?“

Zvedl oči. Aldersonovi seděli proti němu, v očích obviňující výrazy. Hartmanovi byli na druhých koncích stolu. Bob vedle něho. Natea nenapadala žádná odpověď.

„Carol,“ řekl Bob paní Hartmanové, „vsadím se, že Nate myslí na to, jak božská je tahle frittata. Tentokrát ses překonala.“

Paní Hartmanová potěšeně zrudla. „Ach Bobe, vždycky jsi byl tak okouzlující.“

Narážka byla jasná. V porovnání s ním byl Nate ňouma.

„Slyšel jsem, že bydlíte u jezera,“ prohodil pan Alderson k Nateovi. „Ti lidé jsou poměrně odlišní, že?“

„Mně se to líbí,“ podařilo se ze sebe Nateovi vypravit. „Líbí se mi tam a snažím se jim pomoct.“

„Jak? Nasazováním návnady vdovám?“ Hlas pana Aldersona zněl samolibě – a byl plný dvojsmyslných narážek.

„Myslím, že –,“ začal Nate a v jeho slovech zazněl vztek.

„Jak se má Terri?“ Bobův hlas zněl silně, ztratilo se v něm to, co se Nate chystal říct. „Na střední jsem ji měl vždycky rád. Snažili jsme se ji dostat do pár sportovních týmů, ale vždycky po škole utekla domů pracovat. Nějakou dobu jsem ji neviděl. Jak se jí vede?“

„Skvěle.“ Nate se poprvé od svého příchodu upřímně usmál. „S tátou to tam vedou velmi dobře. Vlastně většinu práce odvádí Terri. Když se objeví nějaký problém, vyřeší ho. Všechno od vyhazování mývalů z odpadků až po záchranu života lidem, kteří spadnou do jezera. Včera večer jsme v jejím domě uspořádali party a přišli skoro všichni od jezera. Brody zpíval a Frank hrál na kytaru, pak se objevilo pár staříků s nástroji a rozbalili to jako v nějakém rokenrolovém nebi. Pak…“

Všichni kromě Boba na Natea zděšeně zírali.

„To zní jako večírek u jezera.“ Hlas Lewa Hartmana prozrazoval jeho znechucení. „Jsem rád, že tam byl šerif pro případ, že by se to příliš rozjelo.“

Paní Aldersonová civěla na Natea. „Terri Rayburnová je velice hezká dívka, ale zlomila srdce Billymu Thorndykeovi. Mysleli jsme si, že se z Billyho možná jednoho dne stane prezident, ale poté co ho Terri opustila, ztratil o všechno zájem.“

Nate měl hlavu sklopenou. Pokud by se nehlídal, řekl by té ženské, co si o ní myslí. Musím jednat diplomaticky! opakoval si. Zadíval se přes stůl na paní Aldersonovou a ze všech sil se snažil odstranit ze svých očí hněv. „Zdá se, že toho hodně víte. Můžete mi vysvětlit, proč se ke mně Kris Lennonová chová tak podivně?“

Ta otázka ženu zřejmě zaskočila. „Lennonová? Nikoho takového neznám. Kde –?“

„Crystal Wilkinsová,“ vysvětlila paní Hartmanová.

„Ach ano, samozřejmě. Zapomněla jsem na ni. A Abby a Rodney. Ach bože, ale to už bylo dávno.“

Během pár vteřin začali čtyři dospělí mluvit jeden přes druhého, jak vzpomínali na rodinu Wilkinsových.

Bob mrkl na Natea a diskrétně na něho zvedl palec. Téma bylo změněno a bylo o čem povídat.

„Před lety přijely do Lake Kissel na měsíc čtyři pěkné dívky z východního pobřeží. Ale Abby Lennonová se v Summer Hillu seznámila s jistým chlapcem, Rodneym Wilkinsem,“ začala paní Aldersonová a usmála se na paní Hartmanovou. „Chodily jsme s ním do školy. Vzpomínáš, jak byl pěkný?“ Na okamžik se odmlčela. „Skoro metr osmdesát, černé vlasy, modré oči. Rode a Harley v šestnácti. Když šel po chodbě, ohlížely se po něm všechny dívky.“

„Samozřejmě nebyl ten správný typ,“ dodal pan Alderson.

„Ne,“ souhlasila paní Aldersonová. „Roddy byl plný ryzího primitivního sex-appealu!“

„Matko!“ zhrozil se Bob v předstíraném protestu.

„Každopádně,“ pokračovala paní Hartmanová, „Abby sem přijela na návštěvu rok po maturitě a s Roddym se do sebe zakoukali. Tajně se vzali a ona zůstala v Summer Hillu.“

„A z Roddyho se stal zástupce šerifa,“ dodala paní Hartmanová. „Byl ve své práci dobrý. Čestný a férový.“

„Všichni jsme ho měli rádi,“ doplnil pan Alderson. „Jedné noci jsem toho vypil až moc, ale stejně jsem odjel domů autem. Roddy mě zastavil a –“ Pokrčil rameny. „Mohl mě vsadit za mříže, ovšem neudělal to. Můj život mohl být úplně jiný, kdyby mě tu noc neodvezl domů.“

„S Abby byli moc šťastní a měli děťátko, Crystal, a…“ Paní Aldersonová se odmlčela.

„Když byly Crystal tři nebo čtyři, Roddy měl autonehodu,“ dořekl pan Alderson. „Nebyla to jeho chyba. Opilý řidič z toho vyšel bez zranění, ale Roddy byl ošklivě potlučený.“

Všichni se zadívali na pana Hartmana. „Roddy měl zničenou tvář a levou stranu těla rozdrcenou. Zbytek života strávil v bolesti a…“

„…a ve vzteku,“ doplnil pan Alderson.

Paní Aldersonová se předklonila. „Myslíme si, že se k Abby a dítěti choval násilně, ale ty nikdy nic neřekly. Stala se živitelkou rodiny a…“ Zadívala se na ostatní.

„Bylo to špatné,“ podotkl pan Hartman. „Farnost se snažila pomoct, ale Roddy charitu nepřijímal.“

Všichni při té vzpomínce ztichli.

„Jejich dceři teď ale patří květinářství,“ prohlásil Nate.

„Ano, patří,“ potvrdil pan Hartman. „Chudák Roddy umřel, zrovna když měla Crystal maturovat na střední. Už nemohl jezdit na motorce, ale jednou v noci to zkusil.“

„Najel přímo do stromu,“ dodal pan Alderson. „Doktor Everett říkal, že byl úplně namol.“

„Den po pohřbu,“ pokračovala paní Aldersonová, „Crystal a její matka odjely z města. Znovu jsme je viděli teprve až před dvěma lety. Matka i dcera se vrátily do Summer Hillu, koupily květinářství a vedou si skvěle. Staly se perlou tohohle městečka.“

„Jako Billy Thorndyke,“ dodal Nate tiše.

„Billy?“ zeptal se pan Hartman. „Co má společného s rodinou Roddyho Wilkinse?“

„Nic, o čem bych věděl,“ prohlásil Nate. „Jen že ty příběhy jsou stejné. Asi tak ve stejné době Wilkinsovi a Thorndykeovi náhle odjeli z městečka.“

Na tváře čtyř starších dospělých se okamžitě vrátily znechucené výrazy. Seděli ztuhle a probodávali Natea zachmuřenými pohledy.

„Mohu vás ujistit,“ prohlásila paní Aldersonová, „že mezi těmi dvěma rodinami žádné spojení neexistuje. Thorndykeovi byli naši přátelé. Nikdo nechápal, proč je mladý Billy tak zblázněný do Terri Rayburnové od jezera – ale Wilkinsovi? Rozhodně ne!“

Pan Alderson položil svou ruku na manželčinu. „Vzpomínám si, že se Abby přátelila s Leslie Rayburnovou.“

„Občas,“ začal Nate tlumeným a pevným hlasem, „lidi –“

„Hej!“ ozval se Bob a zničehonic vstal. „Myslím, že bych měl Natea vzít do jeho kanceláře. Má někdo námitky proti našemu odchodu?“

Nikdo se nepohnul, jejich výrazy však mluvily za vše. Prosím, odveď ho odsud, měli vepsané ve tvářích.

Venku Bob prohlásil, že přijel se svými rodiči, takže by si radši měli vzít Nateovo auto. „Pokud se nechceš projít. Tvoje kancelář je nedaleko.“

„Samozřejmě že je,“ zamumlal Nate. „Pojedeme mým autem.“ Řídil, zatímco ho Bob navigoval. Projeli postranní uličkou a zabočili na příjezdovou cestu velkého viktoriánského domu. Nate s radostí zjistil, že nepůsobí příliš přeplácaně. Kdyby byl ten dům pomalovaný tuctem odstínů fialové, možná by se svojí momentální náladou ani nezastavil.

S Bobem vystoupili z auta. Kolem domu stály vysoké stromy a jemný vánek jim čechral listoví. To příjemné prostředí Natea uklidňovalo.

„Chci se omluvit za svoje rodiče,“ ozval se Bob. „Nevěřil bys tomu, ale jsou to obvykle fajn lidi. Jenomže Stacy zbožňují. Její mamka a moje byly nejlepší kámošky, ještě než se Stace narodila.“

„A chtěly, aby se jejich děti vzaly.“

„Správně,“ potvrdil Bob.

„A co ty?“ Nate se zadíval na Boba.

„Stacy miluju a vážně jsme se snažili, aby to fungovalo. Chtěli jsme potěšit naše rodiče, ale…“ Pokrčil rameny. „Byla to nuda. Víme o sobě úplně všechno. Seděl jsem s ní v první třídě, takže vím, že nesnáší burákové máslo. Byl jsem u toho, když ji Elliot Pierce šťouchl klackem a ona ho kopla, takže vím, proč se nenávidí. Pomáhal jsem jí lepit do jejích deníků vzorky látek. Brečel jsem s ní, když umřela Daisy.“

Nate se snažil zachovat neutrální výraz. Nic z toho o Stacy nevěděl. Dvakrát jí koupil košíčky s burákovým máslem pokryté čokoládou. Pár jich snědla, ale nikdy neprozradila, že je nemá ráda. A jaké deníky? „Daisy?“ zeptal se.

„Její kočka. Miluje kočky!“

„Ach, správně.“ Když Nate prohlásil, že má rád psy, ne kočky, Stacy svůj názor nevyjádřila.

„Jenom chci říct, že ten rozchod byl po vzájemné domluvě. Jednou večer po kině jsme nemuseli říct ani slovo, protože jsme věděli, co si ten druhý myslí. Nebyl důvod něco povídat. Když jsme nasedli do auta, Stacy prohlásila: ,Pojďme se rozejít.‘ A já řekl: ,To je ten nejlepší nápad, co jsem za celé roky slyšel.‘ Oba jsme byli moc šťastní.“

Bob se na Natea podíval s omluvou v očích. „Je mi to líto, ale se Stacy jsme byli příliš zbabělí, než abychom to řekli rodičům. Prostě jsme se celému tématu tak nějak vyhýbali.“

„A pak potkala Kita.“

„Jo,“ přikývl Bob. „Pracovala s ním na té hře a on ji poslal do Washingtonu, aby se seznámila s jeho synem – ne s jeho upracovaným asistentem.“

„A ona se vrátila se mnou.“ Nateovi se nedařilo skrýt hořkost. Kit poslal princeznu svému princovskému synáčkovi.

„A jak jsi viděl, rodiče se z toho ještě nevzpamatovali. Ale neboj se. Stacy je srovná.“

Ta představa mu vadila. Pomáhal řešit mezinárodní šarvátky, nicméně o čtyři zklamané rodiče se bude muset postarat jeho budoucí manželka?

„Jsi připravený na prohlídku své kanceláře?“

Nate zvedl oči k domu s rozlehlou verandou. „Komu to tu patří?“

„Netuším. Někomu z Thorndykeovy rodiny, ale všechno je vyřizované přes mail.“

„Může to být Billy Thorndyke?“

Bob se uculil. „Chlapec, kterého odkopla lepá Terri? Když už o ní mluvíme, šušká se, že vy dva jste víc než jenom kamarádi.“

„To není pravda,“ namítl Nate, odvrátil však pohled. „Až po tobě.“

Bob vyndal z kapsy klíč, odemkl velké hlavní dveře a společně vešli dovnitř.

Stačilo pár vteřin a Nate věděl, že to místo nesnáší. V domě se nacházely dva velké pokoje plus kuchyně, koupelna a pěkná zimní zahrada vzadu. Stacy odvedla při zařizování skvělou práci. Jako startovní bod použila byt ve Washingtonu a spojila ho s moderním nábytkem s kousky z jihozápadu Států. Na velkých borových dveřích visela mosazná cedulka: Nathaniel Taggert. Uvnitř stál masivní dubový stůl s řezbami motivů ze Západu po stranách. Vypadal jako typ, který by se někomu z Colorada měl líbit.

Zarámované obrazy a kresby představovaly scény z rančů. Dokonce tu byla i krabička s proskleným vrškem obsahující různé druhy ostnatého drátu. Koberečky byly ručně tkané příslušníky kmene Navajo.

„Vypadá to jako ve tvém domovském státě?“ zeptal se Bob.

„Tak nějak.“ Nate už nedodal, že je to turistická verze Colorada. Vyhlédl z okna své budoucí kanceláře a uviděl stíněný dvorek a ulici. Na chodníku nějaká žena venčila psa.

To je ono, pomyslel si. Tady strávím zbytek svého života. Za stolem stála velká židle potažená důmyslně vyvedenou hnědou kůží. „Bude ze mě coloradský rančerský baron ve Virginii.“

„Cože?“ zeptal se Bob.

„Ale nic.“ Obrátil se zpátky k mladíkovi. „Co děláš ty?“

„Mám titul z práva, ale zatím jsem ho nevyužil. Půjdu do politiky, takže se snažím vylepšit si životopis. Odjedu do Afriky a budu učit.“ Odmlčel se. „Asi bych ti měl něco říct.“

„Copak?“

„Stacyin otec koupil starý Stantonův dům jako svatební dar.“

Nate se na něho tázavě zadíval.

„Znáš ten velký bílý dům uprostřed města? Ten s fontánou před budovou?“

Nate se na chvíli ztratil v myšlenkách, ale pak vytřeštil oči. „Nemyslíš tu opuštěnou zpustlou barabiznu se sloupovím, že ne?“

„Přesně to. Stacy a její táta ten dům milují.“

„Stanton,“ zašeptal Nate, když si začal uvědomovat realitu. „Její rodiče přebudovali svůj dům, aby ho připomínal.“

„Jo,“ potvrdil Bob. „Když byl Lew mladý a ambiciózní právník, toužil po tom největším domě ve městě, odkud by mohl vládnout. Ale majitelé ho nechtěli prodat, takže svůj dům přetvořil tak, aby ho co nejvíc připomínal. Teď se tomu směje. Každopádně tu velkou starou obludu konečně koupil a chce vám ji dát, tobě a Stace. S nadšením ho začne obracet k jeho někdejší slávě. Pár let budeš muset žít na staveništi, ale jednoho dne budeš moct kráčet po nádherném schodišti. Stacy na sobě bude mít jedny ze svých toalet od Diora a – Jsi v pohodě? Vypadáš, že ti je blbě.“

„Já, ehm, musím zajít k doktorovi.“ Nateův hlas byl sotva slyšet. „Chci říct k Jamiemu. Svému bratranci. Musím ho vidět. Hned.“

„Jasně,“ řekl Bob. „Zpátky k Lewovi dojdu pěšky.“ Položil klíč na roh stolu. „Teď je tvůj.“ Vykročil ke dveřím, ale obrátil se. „Nate, vůbec tě neznám, ovšem znám Stacy. Je do tebe blázen. Když tu byla naposledy, o nikom jiném nemluvila. O elegantních večeřích, o tvém bytě, o úžasných večerech venku. Neustále opakovala, že jsi její vysněný muž, že je to, jako by si tě vymyslela, že jsi příliš dokonalý, než abys byl skutečný. Je neskutečně šťastná, že tu budeš žít a otevřeš si kancelář. Nesnesla by, kdyby musela opustit rodiče, a když se teď její brácha přestěhoval do L. A., je tu uvázaná ještě víc.“

Když Nate mlčel, Bob se rozloučil a vyšel z domu.

Nate chvíli počkal, pak vyšel ven, zamkl hlavní dveře a poslal Jamiemu zprávu.

Sejdeme se v tělocvičně. Za 2 minuty.

Vypnul telefon a vykročil k autu.

9

Jamie sledoval, jak Nate spouští vzpěračskou tyč, která se prohýbala pod vahou několika dvacetikilových kotoučů. Mlčel od chvíle, co bratranec přijel, nebylo ale třeba velkého talentu, aby člověk zjistil, že se Nate potřebuje vypovídat.

Včera přišla do Jamieho ordinace Della Kisselová. Byla to Kyleova pacientka, ale vyžadovala druhý názor, což v Summer Hillu znamenalo zajít za doktorem Jamiem. Kyle mu prozradil, že testy v Richmondu prokázaly, že jí nic není. „Ta ženská se dožije tisícovky,“ konstatoval doktor Kyle. „Pokud nebude mít někdo jejího klevetění plné zuby a neodstraní ji.“

Della chtěla být s Jamiem sama, aby mu mohla vyprávět o Nateovi a Terri. „Slíbila jsem Brodymu, že nikomu nic nepovím, ale vy jste příbuzní, takže myslím, že byste to měl vědět. Víte, že je váš bratranec zasnoubený s rozkošnou Stacy Hartmanovou? Víte, že je její otec starosta? Slyšel jste, že opustila drahého Boba Aldersona kvůli vašemu bratranci? Byl to skandál roku! Proč by toužila po medvědovi jako Nathaniel Taggert, když mohla mít elegantního gentlemana jako Bob? Ačkoliv musím říct, že když byl Nathaniel u mě doma a já byla jen v noční košili, bylo to poměrně intimní – jestli víte, jak to myslím. Dělá váš bratranec návrhy všem ženám?“

Jamie odložil stetoskop. Dellin srdeční tep stoupal s každou otázkou. „Ne,“ usmál se. „Jen těm nejhezčím.“

To ji tak potěšilo, že ji dokázal přimět, aby se rozpovídala i o někom jiném než o jeho bratránkovi.

Díky té návštěvě Jamie věděl, že se s Natem něco děje. Ale to už jeho žena Hallie dávno zjistila. První dva dny, které Nate strávil v Summer Hillu, s nimi prakticky žil, jenomže pak se do města vrátila Terri Rayburnová a od té doby ho neviděli.

Nate znovu zvedl obrovské závaží. Ve stylu sumo, s nohama roztaženýma, jednou rukou směrem ven, druhou za zády. Pohyboval se pomalu, netrhal s ním, hřebenovitá tyč ho škrábala na holeních. Stejně jako všichni horliví vzpěrači měl holeně zjizvené od let tahání těžkých tyčí.

Jamie, sedící na lavičce, si utřel pot z tváře a čekal. V posilovně panovala pevná, neporušitelná pravidla. Nepouštět závaží. Uklízej, co používáš – nenechávej to na někoho jistého. Bručení u strojů je pro holky. Jen tři kotouče dostanou z člověka maximum. Nemluv na někoho, kdo posiluje.

S Natem byli v posilovně na Tattwellu, zrenovované plantáži nedaleko Summer Hillu, která patřila nějakému vzdálenému příbuznému. Široké dveře byly otevřené a vánek udržoval chladný vzduch.

„Jenom mám pocit, jako by se někdo zmocnil mého života,“ zavrčel Nate. „Kde žiju a pracuju. Jak žiju. Všechno za mě rozhoduje někdo jiný. Začínám mít dojem, že je to nějaká hra, která už byla napsaná, a já dostal roli.“

„Mluvili jste se Stacy o tom, než jsi sem přijel?“

„Myslel jsem si, že jo.“ Nate si přejel ručníkem přes tvář a krk, pak zvedl dvaadvacetikilovou činku a začal cvičit bicepsový zdvih. Byl tak naštvaný, že to dokázal dvanáctkrát. Pokud nějaký vzpěrač zvládl plných dvanáct, znamenalo to, že je závaží příliš lehké. „Potřeboval jsem vypadnout z místa, kde mě Kit nechal, uprostřed bandy kancelářských krys se vším tím jejich zatraceným papírováním. Myslel jsem, že z toho zešílím. A pak tam byla Stacy a chtěla žít v tomhle malém městečku a –“ Odmlčel se, aby zvedl činku osmkrát. Pomalu, za použití stejné síly při spouštění jako při zvedání.

„Summer Hill. Kam se odstěhoval Kit.“

Nate se na Jamieho přísně zadíval. „Nezkoušej si hrát na psychologa. To, že je tu Kit, je shoda náhod.“

Jamie nehodlal Natea dráždit, když měl v očích tolik vzteku. „Byl bych psychiatr. Mám titul z medicíny, vzpomínáš?“

Nate se neusmál, ale znovu osmkrát zvedl činku. Když skončil, pohlédl na Jamieho. „Já tu holku miluju, ale nelíbí se mi život, který mi byl naplánován. A nemůžu vystát její rodiče.“

Vypadalo to, že Nate už nic víc neřekne, a tak se Jamie rozhodl trochu ho povzbudit. Neštěstí miluje společnost! „Cokoliv řekneš o svém tchánovi a tchyni, já to trumfnu. Měl by ses seznámit s Halliinou sestrou! Je to vysoká, vychrtlá blondýna bez pořádných tvarů, která se domnívá, že po ní touží každý chlap na světě. Manipuluje se svým ubohým manželem, jako by to byla její hračka – a ten chlapík to zřejmě zbožňuje. Když je s Hallie, musím ji sledovat každou minutu, aby se nerozhodla udělat nebo říct něco nenávistného. Právě teď je zelená závistí, protože Hallie čeká dítě a ona ne. Myslela si, že když jsem doktor, můžu jí dát nějakou zázračnou látku a zítra už bude zbouchnutá. Příšerná holka!“

Nate odložil činku a zvedl sadu osmnáctikilových a Jamie věděl, že bude rozpažovat. To, že se Nate nedržel jediné části těla a makal do vyčerpání, byla známka, jak moc je rozčílený. Oba je učili jejich otcové, takže věděli, jak rozdělit cvičení na různé části těla. Záda, hruď, nohy. Dneska ale Nate posiloval úplně všechno. Dělal dřepy a benchpressy v tentýž den. Ne tak, jak je to učili!

Jamie vstal, aby na Natea dohlédl na nakloněné lavici při rozpažování. Kdyby se mu podlomila paže – což byl běžný jev – činka by mu mohla spadnout do tváře. Nebo by se mu mohl natrhnout prsní sval. Vzhledem k tomu, v jakém byl Nate dneska rozpoložení a jakou váhu zvedal, se mohlo přihodit cokoliv.

„Alespoň nežiješ kousek od nich. Starosta Hartman nám se Stacy dá jako svatební dar starý Stantonův dům.“

To Jamieho tak šokovalo, že skoro nechal Nateovy paže při dalším opakování sklonit příliš daleko. Ta budova byla ohyzdnost, ale co hůř, nacházela se přímo uprostřed města. „Nebudeš moct vystrčit ani nos, aniž by tě někdo viděl. Nelíbilo by se ti tam.“

„Já vím, ale Bob tvrdí, že Stacy ten dům miluje. Věděl jsi, že byla skoro zasnoubená s Bobem Aldersonem?“

Jamie mu nehodlal vykládat, že ho o tom Della Kisselová už informovala. „Něco jsem zaslechl.“

Nate odložil závaží na podlahu a posadil se na lavici. „Stacy mi o něm nikdy nic neřekla.“ Natáhl se na další lavici, tentokrát pod tyč plnou dvacetikilových kotoučů.

Aspoň se drží hrudi už dvě posilování v řadě, pomyslel si Jamie, ale nahlas nic neřekl. „Tak jaké to je, bydlet u jezera? Slyšel jsem, že se kamarádíš se správcovou dcerou.“ Jamie sledoval, jak se Nateovo celé tělo proměnilo. Tvář se mu uvolnila natolik, že se skoro usmál. „Jaká je?“

Když Nate těžkou tyč zvedl pouze pětkrát, Jamie si pomyslel, že při pouhé zmínce toho jména Nate změkl natolik, že ani nedokončil plnou sadu.

Nate se posadil. „Víš, jak vypadají nohy Cameron Diazové?“

„Hm, jo.“

„Terri má hezčí. Běhá po domě ve velkých tričkách a šortkách tak kraťoučkých, že ani nejsou vidět. Občas má jenom modré krajkové kalhotky a… A během dne nosí kraťásky, které…“

Jamie se odvrátil, aby skryl úsměv. „Líbí se ti na ní ještě něco? Tedy kromě fyzických atributů?“

„Nenechá mě spát.“

„Chceš říct, že… Ve tvé posteli?“

„Ne, ne, takhle ne,“ namítal Nate. „Myslím tím, že musím být vzhůru a poslouchat a neustále přemýšlet. Popichuje mě s takovou intenzitou jako střely ze vzduchovky. Musím se jim vyhnout nebo je poslat zpátky s podobnou silou.“ Nate se usmíval. „Je zajímavá a zábavná a chytrá. A umí vzít za práci! Řídí celé jezero. Její táta vysedává většinu času v kanceláři nebo si vyjde s Elaine nebo –“ Nate přestal mluvit.

„Zní to, jako by byla pěkné kvítko, ale jestli spolu bydlíte, musí to být obtížné.“

„Nevím, jak to vysvětlit, jsme však jako dvě kola fungující při stejné rychlosti. Během čtyřiadvaceti hodin od našeho setkání jsme oba měli rozdělené úkoly.“ Uculil se. „Její podprsenky a moje kapsy.“

„Podprsenky, hm?“

Nate se zvedl. „Tak to není. Mezi námi je to jenom platonické. Jsme jako brácha se ségrou.“

Jamie se neodvážil na to reagovat. Nateova slova o ženských nohách nezněla moc sourozenecky. Promluvil tiše, opatrně. „Co budeš dělat?“

„Dělat? Jak to myslíš?“

„Myslím ohledně Stacy. Nemáš rád její rodiče ani místo, kde chce žít. Jste vy dva pořád zasnoubení?“

Nate se znovu rozčílil. „Samozřejmě že jsme. Miluju Stacy a mám v plánu se s ní oženit. Strávíme spolu zbytek života a takové ty věci.“

Jamie to nijak nekomentoval, ale ani nemusel. Loajalita byla znak, jíž se jeho rodina pyšnila. „Nežili jste se Stacy ve Washingtonu spolu?“

Nate začal rozebírat tyč, ačkoliv dokončil jen jednu sadu. „Víceméně. Jednou v noci u mě přespala a už neodešla. Nebylo to oficiální, ale jo, žili.“

„Jak vám to spolu šlo?“

Nate pokrčil rameny. „Bylo to v hlavním městě, takže jsem musel pracovat pro Kita. To on nám zařídil pozvání na ty večeře se čtyřmi vidličkami. Stacy každou z nich zbožňovala.“

„Co má ráda?“

„Nevím. Ptačí porce. Čím zelenější, tím lepší. Během prvních dvou týdnů, co se ke mně nastěhovala, jsem shodil čtyři kila. Musel jsem chodit na tajňačku do steakhousu, než jsem se vracel domů na večeři.“

„Co má ráda Terri?“

Nate se rozesmál. „Všechno. Není blázen do zdravé výživy. Jednou lilo jako z konve a my se schovali do jedné z chat a upekli pizzy v troubě. Pracuje tolik, že kalorie spálí. Každopádně jsme tam seděli několik hodin a já, ehm, jí nakonec vyklopil všechno o svém životě.“

„Jak jsi utekl s jedním Montgomerym a tvoje vlastní rodina o tobě celé roky skoro neslyšela, ani tě neviděla?“

„Jo. Všechno.“

Jamie zvedl pár činek a uložil je. „Co budeš dělat, až se Stacy vrátí?“

„Jedno je jisté, a to, že si budeme muset promluvit. Nesnáším kancelář, kterou pro mě připravila, a nesnáším dům, ve kterém chce žít.“

„Kde se chceš usadit ty?“

„Uvažuju, že koupím nějaký dům u jezera a přestavím ho. Viděl jsi někdy Terriin domov?“

„Ne, neviděl. Pověz mi o něm.“

„Celá přední část je prosklená. Necítím se tam jako ve vězení. Kolem je spousta lidí, ale nepřipadám si, že bych byl odhalený. Měl jsi přijít na večírek, co jsme pořádali. Prostě jsme nechali dveře otevřené a lidi přicházeli a odcházeli, jak se jim zachtělo.“

„Takové party jste pořádali se Stacy ve Washingtonu?“ Jamieho hlas zněl tiše a velice vážně.

Nate se k němu vztekle otočil. „Na co narážíš?“

„Absolutně na nic. Myslím, že bys se mnou měl jít domů a zůstat na večeři. Hallie je v povídání lepší než já a může –“

„Kolik je?“

„Tři čtvrtě na pět. Proč?“

„Musím běžet,“ oznámil Nate. „Mohl bys –?“ Mávl rukou na posilovnu.

„Jasně, uklidím tu. Máš nějakou schůzku?“

„Jo. V pět se mám sejít s Terri a půjdeme řešit Widiwick. Poví mi –“

Jamie zbytek neslyšel, protože Nate už seděl v autě a uháněl pryč. Neosprchoval se, ani nepřevlékl zpocené šortky a tílko. Byl tak dychtivý dostat se k dívce, která byla jako jeho sestra, že na všechno ostatní zapomněl. „Chudák Stacy,“ konstatoval Jamie a pak začal uklízet závaží.

10

Jakmile Terri spatřila Natea v jeho autě, poznala, že má špatnou náladu. Protože se nikdy nestalo, že by přišel pozdě, čekala na něho, když zajížděl na příjezdovou cestu. Obočí měl stažené do jediné linky a tak nízko ve tváři, že vypadal jako emodži.

Tohle by mohlo být zajímavé, pomyslela si. Jak se asi vypořádává se vztekem? Fakt, že jeho špatnou náladu způsobila návštěva u jeho budoucího tchána a tchyně, jí dělal dobře. Když si vybavila, jak se Nate smál a popíjel pivo s jejími přáteli a příbuznými, musela potlačit úsměv.

Přešla k místu spolujezdce, ale Nate vystoupil. Na sobě měl tílko a široké kraťasy, jež mu sahaly po kolena. A bože! Ten byl ale napumpovaný. Svaly se na něm boulily, jako by byl nějaká akční figurka.

Jenomže byl skutečný a upocený. Leskl se. Blyštěl. Linie svalů zvýrazněná potem ji přiměla chytit se rukou auta, aby udržela rovnováhu.

„Chytej!“ zavrčel a hodil jí ručník. „Neměl jsem čas se osprchovat.“

„Ach! Nevšimla jsem si.“ Ze všech sil se snažila, aby to vyznělo ironicky, a ne jako by ji stravoval chtíč. Vsadím se, že kapota toho auta by byla teploučká, kdybych na ní ležela nahá na zádech, pomyslela si.

Nate se od ní odvrátil, sundal si tílko a odhalil asi tak tři akry žhavé zpocené kůže.

Terri položila obě ruce na auto. Jinak by se pod ní podlomila kolena.

Otočil k ní hlavu. „Mohla bys mi utřít záda?“

Mohla by…? Jenom záda? Chtělo se jí plácnout. Vpředu ani kousek? Když zvedla ručník a obešla auto, kousala se do jazyka. Zakopla jenom jednou.

Nate se předklonil, aby ho mohla osušit.

Ovládej se! opakovala si. Chovej se, jako by tě nebrněla každá buňka v těle. Chovej se, jako bys na něho nechtěla skočit a vyřádit se na něm zuby a jazykem.

Polkla. „Copak tě tak nadzvedlo?“

„Nic,“ vyštěkl.

Ach, pomyslela si. Tenhle typ je. Patří k mužům, které musí ženy přemlouvat, aby jim prozradili, co se stalo. Billy byl úplně stejný.

Zatímco přes něj přejížděla ručníkem, ruce jí zpomalily. A pak jí levá ruka sklouzla z látky na jeho kůži. Utírala pravačkou a levou následovala ručník po nahé pokožce. Její ruka na jeho vlhké kůži. Přesunula se mu z ramenou na páteř a pak k pasu. Rýha vedoucí po jeho páteři byla tak hluboká, že by se do ní vešel člun. Člun, na jehož palubě by byla jenom ona.

„Hotovo?“

Terri náhle ustoupila. „Kdybys nebyl takový tlouštík, netrvalo by to tak dlouho.“

Nate zabručel – a pak se pustil do svlékání šortek.

Jenom ne stehna, pomyslela si. Hruď, záda, paže, fajn, ale ne stehna! „Tobě to nevadí?“

Překvapeně se na ni zadíval, jako by si neuvědomoval, co dělá? Otevřel zadní dveře auta a stoupl si za ně, aby je použil jako zástěnu. „Nechtěl jsem se dotknout tvého jemnocitu. Nechtěl jsem přijet pozdě, a tak jsem vyběhl rovnou z posilovny.“

Terri držela ručník, mokrý od jeho potu. Nejradši by do něho zabořila tvář. Místo toho ho držela na délku paže mezi palcem a ukazovákem. „Všimla jsem si.“

Nate na ni koukl přes vršek dveří, jako by znal pravdu. „Kde se chceš najíst?“

„Záleží na tom, na co máš chuť.“

„Na pětisetgramový T-bone steak a na bramboru velikosti mého chodidla. Plus galon něčeho tekutého.“

„Takové místo znám.“

Během pár minut byl Nate převlečený do džínsů a trička a usedl za volant. Když se Terri uvelebila vedle něho, utřel si tvář do ručníku.

„Mohla jsem ti přinést čistý.“

„Není třeba.“

Terri na to nereagovala, ale navigovala ho, kde má zabočit, aby se dostal do místního steakhousu. Řídil mlčky, na čelisti mu pocukával sval, oči upřené na vozovku.

„Tak mi pověz o té bláznivině.“

Nejdřív netušila, co tím myslí. „Aha. O Widiwicku.“ Když na něho pohlédla, všimla si, že ji nevnímá. Ale neodvažovala se vyslovit to, co se jí honilo hlavou. Vypadal tak dobře, že by z něho nejradši strhala oblečení. Přejela mu jazykem – Nadechla se. „Pomalujeme svoje nahatá těla zeleně a fialově a běháme od jednoho domu k druhému a pouštíme petardy.“ Jeho naštvaný výraz se nezměnil. „Tady zahni.“ Ukázala doleva, Nate však zabočil doprava. „Tudy se tam nedostaneme. Musíš to obrátit.“

Nate zajel na velké štěrkové parkoviště před dvoupodlažní budovou s dřevěným průčelím. Vpředu se táhl nápis. U Kapusty.

„Tohle není steakhouse,“ namítla Terri. „Je to nové a myslím, že je to –“

„Tak si dáme něco jiného tady.“ Vystoupil z auta a čekal na ni.

V restauraci to vypadalo, jako by se ocitli v sedmdesátých letech. Stolky s červenobílými kostkovanými ubrusy, lahve Chianti s barevným voskem stékajícím po nich. Všude symboly míru. Tři mladé číšnice na sobě měly dlouhé sukně a volné blůzky. Vlasy měly rovné, nohy schované v sandálech, jejichž podrážky jako by byly vyrobené z kousků pneumatik.

„Tady máte naši denní nabídku.“ Žena jim každému podala malou tabulku.

„Žádné menu?“ zeptal se Nate.

„Jídlo se mění každý den. Tímhle šetříme papír.“ Její tón zněl, jako by jí bylo všechno jedno. Bez dalšího slova odešla.

Křídu na tabulce bylo těžké přečíst.

„Je tohle…?“ zeptal se Nate.

„Všechno je s kapustou. Polévka, salát, chleba, předkrm.“ Terri se na něho zadívala. „Ten steakhouse je asi míli odsud. Mají svíčkovou, která je pět centimetrů silná. Opečená zvnějšku a uvnitř krásně červená. Minulý rok jsme slupku z jedné z jejich brambor použili jako kánoi. A mají cheesecake. Je to vážně ňamka.“

„Jo?“ Nate vyměnil její tabulku za svoji. Byly na nich jiné položky.

Číšnice se vrátila s blokem v ruce. Její sandály byly tak těžké, že dokázala sotva zvednout nohu. Na sukni měla dlouhé provázky s drobnými zvonečky, které při každém kroku cinkaly.

„Do tohohle vás oblékla vaše mamka?“ zeptal se Nate.

Dívka se ušklíbla. „Babička. Ale buď jsem mohla vyplenit její skříň, nebo přestat studovat. Platí ona.“

Nate chápavě přikývl a podal jí dvě tabulky. „Vezmeme si jedno od obojího.“

Dívka ani nemrkla nad tak obrovskou objednávkou. „Se slaninou nebo bez?“

„Se slaninou!“ vyhrkli Nate a Terri jednohlasně.

Dívka se uculila. „O tom si můžete nechat zdát.“ A odešla.

Když osaměli, Terri se zadívala na Natea a čekala. Nehodlala se ho doprošovat, aby se rozpovídal, ale pokud chce, vyslechne ho.

„Takže jaký odstín zelené vy holky použijete a můžu vám barvu namalovat na místa, kam si nedosáhnete?“

Terri se rozesmála, byla ráda, že ji vnímal. „Kvůli čemu jsi tak naštvaný?“

„Nesnáším svoji kancelář.“

Nemohla si pomoct, ale potěšilo ji to. „Řekni Stacy, ať vymění nábytek.“

Chvíli mlčel. „Myslím, že problém je v tom, že nedovedu vystát představu, že tam strávím celý den. Z oken je výhled na ulici a na budovy vedle.“

Počkala, až bude pokračovat. Když zvedl oči, pohled měl tak bezútěšný, až jí došlo, že je toho víc.

„Stacyin otec koupil Stantonův dům. Dá nám ho jako svatební dar.“

„Ten starý kus –“ Terri se zarazila a polkla. „Stacy z něho určitě udělá dokonalé místo.“

„O tom nepochybuju. Jenomže až to bude hotové, ten dům bude pořád trčet přímo uprostřed města.“

Když Terri viděla jeho zoufalství, ze všech sil se snažila odsunout vlastní myšlenky a naděje. Nate byl v každém případě její kamarád. „Podívej, tohle jsou vážné problémy, a ty si o nich musíš promluvit se Stacy. Já třeba nedokážu pochopit, jak tě mohlo kdy napadnout, že bys chtěl celý den trčet v nějakém kanclu. Když jste spolu bydleli ve Washingtonu, Stacy musela vědět, jak svoji práci nesnášíš. Byla –“

„Já jí to nikdy neřekl.“

„Jak to myslíš? Nikdy jsi jí nevyprávěl, jak sis hrál na Tarzana a roztrhl košili, abys ukázal jizvy po kulkách?“

„Ne, nevyprávěl. Stacy a já takoví nejsme. Nevysedáváme spolu a nevzpomínáme na minulost.“

Terri se nelíbila narážka, že tohle dělají s Natem oni dva. „A proto jsi nikdy neslyšel o Bobu Aldersonovi. Myslím, že vy dva spolu musíte mluvit. Nebo jste byli neustále v posteli?“

„Nebyli jsme –“

„Tady to máte.“ Když tři číšnice začaly na stůl pokládat talíře a misky, první vysvětlovala. „Kapustový salát s brusinkami. Kapustový salát s fazolkami. Kapustové rolky. Kapusta a polévka z pečené zeleniny. Kapustová polévka minestrone.“ Když jim došlo místo, dívky přitáhly k jejich stolu vedlejší. „Kapustovo-bramborový salát. Kapustové těstoviny. Kapusta a houby. Zapečená pikantní kapusta. Grilovaná kapusta s ricottou. A můj oblíbený dezert, kapustová zmrzlina na kapustovém jablečném koláči. A čtyři kapustové smoothie na spláchnutí.“ Ustoupila. „Dáte si ještě něco? Mohly bychom –“ Druhá číšnice jí podala keramickou misku. „Ach ano, pečené kapustové hranolky. Dobrou chuť!“ S úsměvem odešla.

Nate a Terri pohlédli na dva stoly plné jídla, ale ani jeden z nich nepromluvil. Atmosféra kolem nich byla plná jejich sporu.

Nate vzal vidličku, nabodl velký kus kapusty v salátu a prohlásil: „Nemám rád zelený jídlo.“ Byl to citát z filmu Hobit a Terri to poznala. Když se rozesmáli, vzduch se trochu pročistil.

„Další vrtání se v mém životě a hlavě už neunesu,“ prohlásil Nate. „Stačil mi Jamie a teď ještě ty. Vyprávěj mi o Widiwicku – bez malování. Nutí mě to myslet na Dellu Kisselovou v její růžové…“ Mávl rukou. „Obludnosti.“

„Je to slavnost. Obchodníci ze Summer Hillu postaví stánky a lidi přicházejí z okruhu mnoha mil, aby nakoupili všechno možné.“

„Výborně,“ zahuhlal Nate s plnou pusou kapusty a brambor. „To je verze pro turisty. Teď mi pověz jezerní variantu. Začni s tím názvem. Co to znamená?“

Terri se pousmála. „Widiwick začal, protože se Billymu Thorndykeovi nelíbila jeho cena.“

„Thorndykeovi?“

Terri zmizel z očí pobavený výraz. „Tys o něm slyšel?“

„Moje nová kancelář je v Thorndykeově domě.“

Úsměv se vrátil. Tušila, že se Nate o ní a Billym už doslechl, ale byla ráda, že se jí nešťoural v životě. „To je pěkný dům. Každopádně to byla moje matka, kdo původní trh začal. Chtěla sjednotit lidi z městečka a od jezera, a tak vymyslela, že obchodníci z města postaví svoje stánky kolem jezera. A aby nalákala lidi k návštěvě, každý dostal kartičku, na které byla čísla všech stánků. Když si ji nechali na každém místě potvrdit, mohli pak tu kartičku hodit do slosování a někdo byl vytažen. Vítěz dostal nějakou cenu.“

„Například?“

„Obvykle to byla velká krabice čokolády. Ale paní Prestonová, majitelka stánku s pletenými věcmi, jeden rok onemocněla, dostala chřipku a její obchůdek byl zavřený. Táta říkal, aby ji na kartičce prostě přeskočili.“

„Nech mě hádat. Billy to neudělal.“

„Ne. Bylo mu jedenáct a –“

„Stejně jako tobě?“

„Ano. Stejně jako Stacy a mně. Toho roku Billy ujel na svém kole několik mil na venkov a bušil paní Prestonové na dveře tak dlouho, až vylezla z postele a otevřela. Pověděla mu, ať jde pryč, ale trval na tom, aby mu podepsala jeho kartičku.“

„Takže byl jediný, kdo měl všechny podpisy.“

„Správně. Ovšem když mu táta předal krabici s čokoládou, Billy prohlásil: ‚Nic víc nedostanu?‘“

„Nevděčník, co?“

„Velký. Ale byl to první rok, co přišel i pan Stanley Cresnor.“

„Cresnor Industries. Miliardy.“

„Přesně. A nebyl v moc dobré náladě, protože ho jeho manželka odtáhla od práce na dovolenou u jezera. Zamumlal: ‚Vy byste chtěli víc?‘“

„Aha,“ zabručel Nate. „Takže z angličtiny zkráceně a zkomoleně Widiwick?“

„Ano.“

„O co tedy malý Billy miliardáře požádal? O tryskáč?“

„Ne.“ Terri se na okamžik zadívala do dálky a to, jak jí zněžněly oči, v Nateovi probudilo emoci, již stěží poznával: žárlivost. Kdyby mu nikdo neprozradil, že spolu Terri a Billy kdysi chodili, teď by to pochopil. „Billy chtěl zajít do nějakého velkého obchodu v Richmondu a nakoupit všechny hračky, které se mu podaří vložit do vozíku během čtyř a půl minuty.“

Nate se opřel o opěrátko. „Páni. Ambiciózní děcko.“

Terri se usmála. „Pana Cresnora ten nápad tak pobavil, že souhlasil. Chci říct, kolik toho může dítě naházet do vozíku během čtyř a půl minuty, že? Jenomže to Billyho podcenil.“

„Ten kluk se mi začíná líbit.“

„Je rozhodně svůj, to je jisté. Ta událost se měla konat příští sobotu, takže Billy během toho týdne zorganizoval celou naši základní školu. Rozdal mapky a určil ostatním místa, na kterých mají v obchodě být. Přemluvil svého tátu, aby ho odvezl do Richmondu, aby si mohl promluvit s manažerem toho obchodu. Toho to tak zaujalo, že o tom dal inzerát do novin a před obchod pověsil obrovský transparent. Získal spoustu pozornosti.“

„Pomáhala jsi taky?“ zeptal se Nate.

„Ach ano. Billy mi přidělil sekci s hračkami do vody. Toho dne byl obchod přecpaný lidmi. Shromáždili se po obvodu, ale nechali nás děti, abychom se o všechno postaraly. Billy vzal vozík, manažer foukl do píšťalky a Billy se rozběhl. My děti jsme mu podávaly hračky, které Billy ukládal do vozíku, protože –“

„Tak zněla podmínka,“ dodal Nate.

„Jo. Billy je musel do vozíku vložit. Každých pár metrů nějaké dítě přistrčilo prázdný košík, který byl během pár vteřin naplněn. Já k pokladně běžela třikrát.“

„Se všemi těmi hračkami musel být Billy nejoblíbenější klučina v městečku.“

Terri se jemně usmála. „To byl, ale ne kvůli tomu. Trvalo pětačtyřicet minut všechno namarkovat. Manažer všechno sečetl a účtenku podal Billymu. Ten vylezl na pult a přečetl číslo. Byla to astronomická suma! Když přestal potlesk, Billy sáhl dolů, zvedl jojo a ukázal ho. ,Tohle je moje,‘ řekl. Pak vytáhl z kapsy kousek papíru a podal ho manažerovi. ,Zbytek půjde sem.‘ Na seznamu byly čtyři jména, dětský domov, nemocnice, azylový dům a místní hasiči.“

„Charita.“ Nateovi se v hlase ozýval obdiv. „Bylo to naplánované?“

„Naplánoval to jen Billy. Nikomu neřekl, co udělá, dokonce ani svým rodičům. Všichni začali radostí tancovat a vzpomínám si, že jeho máma brečela. Byli tam i novináři a ti byli tak ohromení, že skoro zapomněli všechno fotit. Billy byl hrdina!“

Nateovi chvíli trvalo, než odpověděl. „Super kluk.“

„Jo, to byl.“ Opřela se na židli. „Tak začal Widiwick. Pan Cresnor teď přijíždí do Lake Kissel každý rok a vždycky splní nějaké přání. Samozřejmě nějaké rozumné a jen pro obyvatele Summer Hillu, nebo by spustil celosvětové šílenství. A stalo se zvykem, že přání musí být pro někoho jiného.“

„To je úžasný charitativní skutek. Co už Cresnor daroval?“

„Novou dodávku pro faru. Dvouleté univerzitní stipendium. Svatbu pro pár, kterému povodeň vytopila dům. Moje oblíbené přání bylo, když jedna žena požádala pana Cresnora o toho nejdrsnějšího rozvodového právníka na planetě pro svoji nejlepší kamarádku. Manžel té kamarádky byl idiot.“

„Všechna ta přání musela být nesobecká.“

„Tak rozhodl pan Cresnor. Sedí ve velkém křesle a říká ano, nebo ne. Některé roky trvají vyjednávání celé hodiny. Vážně si to užívá! A jeho žena s ním stráví čas, kdy je v dobré náladě. Každý něco získá.“

Chvíli nic neříkali, Nate měl hlavu sklopenou.

„Dneska mám aerobiku dost.“

Zadíval se na ni.

„Žvýkáním kapusty? Cvičením čelisti? Chápeš?“

„Jo. Já –“ Zarazil se, aby z kapsy vytáhl zvonící telefon.

Terri uviděla jméno Stacy, ale Nate hovor nepřijal, jen vrátil telefon do kapsy. „Proč jí nezvedáš mobil?“

Nate se ušklíbl. „Všimla sis toho, hm? Nechci jí lhát. Pořád jsem ještě nevyzvedl ten stan a krabice, co poslala z Itálie. Po dnešku si nemyslím, že mi je její rodiče dají.“

„To byl ten brunch tak hrozný?“

„Ještě horší.“

Čekala, že bude pokračovat, ale mlčel. Terri vytáhla z kapsy mobil a poslala zprávu. „Hotovo. Je to vyřešené.“

„Co je vyřešené?“

„Požádala jsem Boba, aby vyzvedl Stacyiny věci a dovezl je tátovi. Jaké máš další potíže?“

Nate se zazubil. „A kdo teď plní přání? Fajn, čarodějko, jak spravíš moji kancelář?“

„Tohle nedovedu. To je mezi tebou a Stacy. Pár let se do Stantonova domu nebudeš moct nastěhovat, tak kde plánuješ mezitím žít?“

Nateovi se rozzářily oči.

„Dal by se pronajmout ten dům, ve kterém jsme si dali pizzu?“

„Dcera starosty Summer Hillu by měla bydlet u jezera? To si nemyslím. Když jsi vešel v Thorndykeově domě do své kanceláře, které dveře jsi použil?“

„Ty přední. Proč?“

„Jsou tam ještě vedlejší, které vedou do samostatného bytu. Bydlela tam Billyho babička Babs. Byla to úžasná žena. Nechávala mě a Billyho ochutnávat její domácí víno. Mysleli jsme si, že jsme velice sofistikovaní.“

„Někdy to vypadá, že všechny příběhy v tomhle městečku vedou zpátky k Billymu Thorndykeovi. Jak se má teď?“

Terri sklopila pohled do talíře a hromady zeleně. „Nemám tušení. Kdy se Stacy vrátí?“

„Ve čtvrtek večer. Nejsi s ním v kontaktu?“

„Ne. Kde máš v plánu bydlet, až dorazí?“

„Nepřemýšlel jsem o tom. Jaký byl Thorndyke, když vyrostl?“

„Chytrý, sportovec, hezký a velký. Vládl naší škole a nedovolil žádnou šikanu. Jednou k nám přeřadili nějakého kluka z východu a ten se vozil po malých dětech. Billy ho pověsil na zeď v tělocvičně. Pak už nikoho neotravoval. Měl by sis rozmyslet, kde budete bydlet.“

„Chápu, proč si takový člověk vybral tebe. Měl před tebou ještě nějaké přítelkyně?“

„Jestli se ptáš, jestli někdy chodil se Stacy, tak ne. Billy byl nedostupný. Osobně jsem se domnívala, že je gay.“ Šťourala se na talíři v hromádce něčeho zeleného a přitom se při nějaké vzpomínce usmála.

„Předpokládám, že jsi zjistila, že to tak není.“

Probodla Natea pohledem. „Jak jsme přešli od tebe ke mně? Pokud nechceš uvíznout ve starostově domě, musíš najít nějaké místo, kde ve městě zůstanete. Neslyšela jsem, že by byl Babsin byt pronajatý. Vsadím se, že ho pan Hartman rád pronajme své dceři, jen aby se zbavil tebe.“

„Nejsem si jistý, že budeme se Stacy žít spolu.“

Terri se nadechla.

„Myslím jako před svatbou. Summer Hill nepůsobí jako místo, kde spolu lidi žijou v hříchu.“ Usmál se svému žertu.

„Nic si nenalhávej. Tohle městečko je plné hříchu. Jenom si musíš sednout ven a sledovat baterky, abys věděl, co se děje.“

„Proč se Billy odstěhoval?“

Terri začala odpovídat, ale pak zavřela pusu. „Kapustová zmrzlina se rozpustila. Chceš objednat jinou?“

„Bože, ne!“

„Souhlasím.“ Terri pohlédla na zbylé jídlo. „Dáme si to zabalit a vezmeme to Elaine. Ta tohle miluje. Dokonce se snaží přimět tátu, aby to jedl.“ Zadívala se na hodiny na zdi restaurace. „Přijdeme pozdě na setkání.“

Nate odsunul židli. „Pak radši půjdeme.“ Kývl na číšnici, zaplatil a pak počkali, než všechno zabalí. Při odchodu ji vybídl: „Pověz mi o tom Dni démonů.“

Terri počkala, až si sedli do auta, než promluvila. „Poté co začal pan Cresnor plnit přání, přicházelo víc a víc lidí, kteří chtěli spatřit tenhle roztomilý místní zvyk.“

„Něco jako antropologův sen.“

„Víceméně. Protože přijíždělo víc lidí, obchodníci chtěli postavit stánky už dva týdny před slavností. Pak šest týdnů a nakonec tři měsíce. Úplně se to vymklo z ruky. Takže táta a strýček Jake rozhodli, že to všechno nacpou do čtyř dnů, od pondělí do čtvrtka. Trh začíná v pátek a končí tancovačkou v sobotu večer. V neděli se začíná s rozebíráním, až po kostele.“

„Nemyslíš si, že by tam Jamie musel být, že ne? Myslím jako lékař.“

„Myslím.“

Když Terri nic dalšího neřekla, zadíval se na ni. Zdálo se, že to myslí naprosto vážně – nebo něco jiného.

„Ve středu se budeš muset odstěhovat,“ řekla tiše.

„Uvažoval jsem o čtvrtku ráno. Na letišti musím být až v pět odpoledne. Můžu se odstěhovat po obědě.“ Povzdechl si. „Možná chvíli zůstanu u Jamieho. Mohl bych jim vařit. Hallie je čím dál větší a nesmí se přepínat. Dítě se brzy narodí a já bych jim mohl pomoct. My Taggertové to s dětmi umíme.“

Terri se dívala ven z okýnka a uvažovala o domě bez Natea. Už žádné probouzení do vůně kávy. Žádné pikantní kuřecí hody. Kdo bude brblat, až se bude chtít dívat na nějaký film pro pamětníky, ale pak ho bude sledovat s ní? A co naléhavé případy? Dvakrát jí volali uprostřed noci. Nate šel pokaždé s ní. Uklidňoval hysterickou rodinu, zatímco Terri vylezla na střechu, aby sundala psa. Bál se hluku. Podruhé něco převrátilo člun a Endíci si byli jistí, že to byl medvěd. Jenže za to mohl jen párek dětí, které vyklouzly do noci. S Natem ty desetileté rošťáky chytili a odvezli je na úřad šerifa. Ať se o ně postarají jejich rodiče!

Jak toho mohli s Natem tolik zvládnout jenom za dva týdny? Jak se mohla jediná osoba stát tak důležitou součástí jejího života za tak krátkou dobu? Její táta říkal, že díky Nateovi získal dva týdny prázdnin. Ačkoliv Terri neustále pracovala, měla stejný pocit. Nate byl jako ona, zároveň však jiný. Věřil starému přísloví o užívání si každého okamžiku. Terri měla ve zvyku plnit jeden úkol za druhým, bez přestávky. Nate rád zmizel pryč. Našel tajná místečka, kam mohli uprchnout před lidmi. V okolním lese objevili starý přístřešek, který tam zůstal z dob, kdy to tu patřilo Kisselovým.

Rozběhli se dovnitř s pocitem, že objevili něco, o čem nikdo jiný neví. Když na špinavé podlaze našli šest použitých kondomů, rozřehtali se na celé kolo.

Nate to skvěle uměl s brigádníky, kteří si přivydělávali na vysoké a odváděli základní práce. Obvykle je měl na starosti Brody, ale Nate dovedl vyřešit každý problém, takže ten úkol převzal na sebe.

S Natem po boku bylo všechno jednodušší a příjemnější. A byl neuvěřitelně pozorný. Když v nějaké chatě zahlédl knížky, zeptal se, jestli by si mohl pro Terri půjčit nějakou detektivku. Vyměňoval si s lidmi recepty. Vzájemně je představoval. Více než jednou dal dohromady nějaké frackovité neposedné děcko s nabručeným dospělákem a pak je nechal o samotě. Díky Nateovi se vytvořily skupinky starých a mladých, které studovaly želvy nebo se učily zacházet s foťáky nebo jenom tak ležely na břehu a nic nedělaly.

„Nedovedu si to tu představit bez tebe,“ špitla Terri tak tiše, že byla sotva slyšet.

Nate sáhl přes páku a vzal ji za ruku. „Vždycky budeme přátelé. Ať už se stane cokoliv.“

„Já vím.“ Vymanila svou ruku z jeho. Přátelé! pomyslela si. Přátelé.

Když Nateovi zazvonil mobil, vytáhl ho z kapsy a podal jí ho. „Koukneš se, kdo to volá?“

„Stacy. Vážně by sis s ní měl promluvit.“

„Ne, dokud řídím. Zavolám jí, až se dostanu domů.“ Vrátil telefon do kapsy.

Za pár minut se ozval Terriin telefon a číslo volajícího prozradilo, že je to Bob Alderson.

„Terri! Kde jsi?“ Jeho hlas zněl podrážděně.

„V autě s Natem. Proč?“

„Přepni mě na reproduktor a drž telefon. Tohle musíš slyšet.“

„Bob s tebou chce mluvit.“ Zvedla mobil.

„Nate,“ ozval se Bob, „slyšíš mě?“

„Hlasitě a jasně. Co se děje? Chceš koupit vybavení mojí kanceláře?“

„Ne!“ Bob zněl velice naštvaně. „Celé hodiny jsem všem čtyřem rodičům vykládal, jak jsi všechno chválil. Zrovna když začínali věřit, že nejsi jenom nějaký zloděj holek, volala Stacy. Celá v slzách.“

Nate mrkl na Terri. „Proč?“

„Snaží se ti dovolat, proto. Ten její učitel designu musel odjet a Stacy je teď v letadle na cestě domů. Chce, abys ji vyzvedl na letišti.“

„Já… já, ehm…“ Nate nedokázal vymyslet žádnou výmluvu, proč jí nezvedá telefon.

Terri vypnula reproduktor a přiložila si telefon k uchu. „Řešil Widiwick.“ Skoro štěkala. „Vzpomínáš? Naše největší událost roku? Tak kdy Stacy dorazí?“

„Zítra brzo ráno. Její rodiče zůstanou přes noc v Richmondu a vyzvednou ji. Poslouchej, Terri, jestli se Nate chce z tohohle dostat, radši vymyslete nějakou naléhavou událost, která zahrnuje nemocnici a děti. A krev. Spoustu krve. Všichni jsou na něho naštvaní a já už s tím nic nesvedu.“

Terri se rozhodla, že bude jeho slova ignorovat. „Odvezl jsi ty krabice mému otci?“

„Jo. Netušil, kde vy dva jste. Nejste… Však víš…“

„Ne, nejsme.“ Zaťala zuby. „Fajn, děkuju ti. Hned zítra ráno postavíme její stánek.“

„Terri, Stacy je milá holka. Nezaslouží si –“

„Díky!“ Terri přerušila spojení.

S Natem chvíli ujížděli mlčky. Terri věděla, že by měla přemýšlet, jak Stacy všechno vynahradit, ale hlavou se jí honilo jediné. Poslední noc. Tohle je jejich poslední společně strávená noc. „Slyšels to?“ zeptala se.

„Každé slovo. Každé zatracené slovo. Jak tohle napravím?“

„Proč se ptáš mě?“

„Určitě tě někdy nějaký kluk nechal na holičkách, nebral ti telefony a tak podobně. Co udělal, abys mu odpustila?“

„To se mi nikdy nestalo. O tu část s holičkami jsem se postarala vždycky já. Objevila se nějaká naléhavá situace u jezera a já nepřišla na rande. Musela jsem skočit z mola v šatech na maturitní ples.“

„Jo? Co sis oblékla místo nich?“

„Hm, to tedy ne. Tady jde o tebe. Jak ty Stacy přiměješ, aby ti uvěřila, že ti na ní doopravdy záleží?“

Nate dvakrát otevřel ústa, aby něco řekl, ale nic z nich nevyšlo. Nakonec si poraženecky povzdechl, zatímco ujížděl po mostě k jezeru.

Mlčky zaparkoval a společně vešli do domu. Stáli u dveří, dívali se jimi ven a ani jeden se nepohnul.

„Měl bys jít balit,“ prohlásila Terri a Nate přikývl. Jakmile byl v chodbě, zavolala svému otci.

„Kde jsi byla?“ zařval Brody. „Musel jsem tu zatracenou schůzku vést úplně sám. Víš, jak to nesnáším! S Natem budete muset –“

„Stacy se vrací zítra ráno.“

„Zatraceně! Teď bude Nate chodit na hromadu těch svatebních obědů. Bude nám stát práce a všude budeme mít růžové ubrousky a –“ Konečně mu došlo, jak zněl hlas jeho dcery zoufale. „Je mi to líto, zlato. Vím, že ti bude chybět.“

„Myslím, že by se měl Nate přestěhovat do tvého bytu.“

„Dobře. Chceš, abych zůstal u tebe?“

„Ne!“ vyhrkla Terri nahlas, pak se ztišila. „Ať Nate spí na rozkládacím gauči, ale ty tam buď s ním.“ Počkala, až to pochopí.

„Nechceš, aby Nate bydlel sám, až se Stacy vrátí, že?“ Odpověděla mu mlčením. „Hm, zlato, tohle není dobrý. Požádal Stacy o ruku, takže do ní musí být blázen.“

„Já vím,“ hlesla Terri tiše. „Jenže… chci říct…“

„Chceš oddálit nevyhnutelné.“

„Asi jo. Kdo ví? Možná se Stacy vrátí s nějakým Italem a…“ Hlas jí zeslábl. Nedokázala to ani doříct.

„Fajn. Jak chceš. Ale poslouchej, zlatíčko –“

Zaslechla Nateovy kroky. „Musím jít.“ Ukončila hovor.

„Hotovo,“ oznámil Nate, „ale radši to ještě zkontroluj. Možná jsem si nevšiml nějaké boty nebo jsem tu nechal svoji zásobu doutníků.“

Terri se neusmála. „Půjdeš do tátova bytu.“

Nate vypadal vyděšeně. „A tvůj táta tu bude bydlet s tebou?“

„Vlastně budeš spát na tátově rozkládacím gauči. Ale jestli chceš ten byt pro sebe, ehm, pro sebe a Stacy, tak by to šlo.“

„Ne!“ vyrazil ze sebe Nate okamžitě. „Takhle mi to vyhovuje. Pokud tedy tvůj táta nechrápe.“

Věděla, že se Nate pokouší vtipkovat, ale nezakrylo to fakt, že po prázdném bytě netouží. Znamená to, že nechce být sám se Stacy? Neodvažovala se ptát ze strachu, že jí dá odpověď, kterou nebude chtít slyšet.

Vyndali z auta pozůstatky kapustových hodů a uložili je do ledničky. „Nesmíme je zapomenout odvézt Elaine.“

Nate souhlasně přikývl.

Trvalo jim skoro hodinu, než shromáždili všechny jeho věci. Nate na pár kousků zapomněl a Terri je našla. Protože zůstane ještě přes noc, nechal si venku holicí potřeby. Dvakrát se zastavila ve dveřích koupelny a sledovala ho, jak se holí, zatímco procházeli, co je toho dne potřeba udělat.

Když posbíral svoje toaletní potřeby, podívali se na sebe v zrcadle, ale mlčeli.

Po chvíli vyhlédli v obývacím pokoji ven na hladinu. „Pivko?“ zeptal se Nate.

„Jasně.“ Věděli, že pro něj dojde a ona vezme sýr a krekry a sejdou se u křesílek venku.

Seděli bok po boku, popíjeli a přežvykovali a dívali se na jezero. Ubývající sluneční paprsky se třpytily na hladině a dál na jezeře zahlédli baterku.

„Phillipsovi,“ prohlásil Nate.

„Ne, to je paní Jenkinsová a ten blonďáček, co pracuje v kuchyni.“

„Kdy se dali dohromady?“

„Před třemi dny. Copak jsi ji neviděl v těch prťavoučkých džínových kraťasech?“

„Nebylo to ten den, co sis oblékla ty zelené plavky, co je máš až do pasu?“

Terri se napila piva. „S tímhle musíš přestat. Nemůžeš to říkat, nemůžeš se na mě dívat. Stacy –“

„Já vím. Nezaslouží si nic špatného.“ Nadechl se. „Někdy si ji dokážu stěží vybavit. Vzpomínám si na dobu před deseti lety, když jsme se s Kitem ocitli v mé první písečné bouři. A živě si pamatuju, kdy mě ten zatracený velbloud kousl do nohy. Ale chvíle se Stacy ve Washingtonu mám nějak rozmazané.“

„Možná proto, že jsi chodil do práce, kterou jsi nesnášel.“ Terri chtěla Natea požádat, aby zůstal. Říct mu, aby zavolal Stacy a řekl jí, že si to rozmyslel.

Jenomže to udělat nemohla. Nemohla by sama se sebou žít. Věděla, že ji městečko posuzuje – a věděla, že ji shledává nedostatečnou. Kdyby se Nate rozešel s dokonalou roztomilou Stacy Hartmanovou kvůli Terri Rayburnové, už by se to s ní táhlo navěky. Jejich děti by vyrůstaly se stigmatem.

Ach! pomyslela si. Kdyby tak mohla říct: Utečme spolu. Pojeďme do Colorada a otevřme si ranč s koňmi. Ještě nikdy neseděla na koni, ale možná by se to mohla naučit.

Jenomže to nešlo. Nemohla by nechat svého tátu u jezera samotného.

Pohlédla na Nateův profil, viděla, že se tváří pochmurně. „Umíš jezdit na koni?“

Ta nemístná otázka ho natolik překvapila, že mu zajiskřilo v očích. „Docela dobře. Když jsem byl malý, jezdil jsem na rodea.“

„Krocení mustangů a takové ty věci?“

„A několik býků.“

„To bych ráda viděla.“

„Teď už jsem moc starý – a jsem mnohem víc obeznámený s bolestí.“

„O čem ses tedy bavil s Dellou Kisselovou?“ vyzvídala.

Když se k ní otočil, usmíval se. „O tomtéž, co celé městečko. Proč ses rozešla s Billym Thorndykem? Podle toho, jak o něm mluvíš, si zřejmě myslíš, že měsíc vychází díky němu.“

S odpovědí si dala na čas. „Máš nějaká tajemství, u kterých bys radši umřel, než abys je prozradil?“

„Asi tak tucet.“

„Já mám jedno.“

„Mezi tebou a Billym?“

„Jde o víc, ale…“ Odmlčela se. „Nebavili jsme se o tobě? Jsem si jistá, že až se Stacy vrátí, na nic z tohohle si ani nevzpomeneš.“ Ukázala na jezero, dům a sebe.

„Od chvíle, co jsem tě slyšel, jak na mě křičíš, abych vypadl z tvého domu, jako by se zastavil čas. Vzpomínám si, že jsem byl ve Washingtonu se Stacy, ale je to jako film, který jsem viděl už dávno.“ Zadíval se na ni. „Co bys dělala, kdyby Billy právě teď prošel těmihle dveřmi?“

Jeho otázka ji rozzlobila. „Co bys dělal ty, kdyby těmi dveřmi prošla Stacy?“

„To není totéž.“

„Myslíš, že ne? Je to jiné, protože ty a Stacy jste zasnoubení a budete se brát? Chceš vidět prsten, který mi Billy dal? Prodal dluhopis od své babičky, aby mi ho mohl koupit.“ Začala se zvedat, Nate ji však chytil za ruku a pevně stiskl. Nepodíval se na ni ani nemluvil, ale bránil jí v odchodu.

Když se začala uklidňovat, uvolnil stisk. Pár minut seděli bok po boku, prsty jemně propletené, a vyhlíželi na vodu.

„Co takhle pár tlustých umaštěných burgerů se slaninou?“ zeptala se.

„Stejná dobrota jako voda na poušti. A první, kdo ponese něco vážného, musí sníst zbytky kapusty. Všechny.“

„To je kruté.“ Začala se zvedat, ale zarazila se. „Počítá se za ,vážné‘ povídání o zítřejších záchvatech vzteku a stavění nóbl italského stanu?“

Nate zasténal a zvedl se. „Jo! Pojďme se bavit o tom, kolik je tomu Masonovic děvčeti, a koupila jsi tu tlustou slaninu, co mám rád?“

„Je příliš mladá, a ano, koupila. Vyndal jsi povlečení ze sušičky?“

„Jasně.“

„Převlékl jsi postel?“

„Co kdybych do masa na ty hambáče přimíchal trochu koření shawarma?“

Terri zasténala. „Tu postel budu muset převléknout sama, že jo? No, já to dělat nehodlám. To je tvoje práce, ne moje.“

Nate s úsměvem ustoupil, aby mohla vejít do domu před ním.

Terri se snažila chovat, jako by šlo o jakýkoliv jiný večer. Nate objevil zápas v ragby na nějakém neznámém zahraničním kanálu, a tak seděli každý na jednom konci gauče a dívali se. V rukou držela starou detektivku od Josephine Teyové, na niž se nedokázala soustředit. Myslela si, že je Nate ponořený do zápasu, dokud hlasatelé nezačali povykovat kvůli nějakému skvělému gólu, ale on ani nemrkl. Vypadalo to, že je myšlenkami někde jinde.

Dál upírala pohled na knížku. „Jak ti chutnalo na tom brunchi?“

Nate vypnul televizi, což Terri přimělo odložit knížku.

„Ta ženská má schopnost zbavit chuti úplně všechno. Připravila něco s pečenými vejci s příšerně tvrdou krustou. Bobovi to zřejmě chutnalo.“

„Bob nežil po celém světě a neochutnal jehněčí pečené na otevřeném ohni.“

Nate se pousmál. „Pochybuju, že kdy ochutnal klobásky pana Parnelliho.“

Seděl čelem k potemnělé obrazovce televize, zatímco Terri měla chodidla na gauči. Natáhla nohu a dloubla ho do boku. „Povídej! Kaboníš se tu od chvíle, co ses vrátil, tak mi prozraď, co tě trápí.“

„Nekaboním se.“

Terri vystrčila spodní ret, svěsila hlavu a prohloubila hlas. „Jsem tak na dně, že zbaštím i zelený jídlo.“

Nate se uchechtl. „To je zatraceně depresivní.“ Otočil se čelem k ní, s jednou nohou na podlaze a druhou nataženou na pohovce. Nedotýkal se jí tak úplně, ale skoro. „Vážně nesnáším svoji novou kancelář.“

„Tak to řekni Stacy a změň ji. Kup si jiný nábytek.“

„Tak to není. Je…“

Terri věděla, co je špatně, ale nehodlala to říct. Nikdy nepotkala nikoho, kdo by se míň hodil k vysedávání v kanceláři celý den než Nathaniel Taggert.

„Možná se nehodím pro život na maloměstě. Možná bych se měl vrátit na Střední východ. Kit by mi určitě našel nějakou práci.“

„Útěk zcela jistě vyřeší všechny tvoje problémy. Už žádní Hartmanovi. Žádná kancelář, ze které neuvidíš ven. Myslíš, že Stacy bude chtít opustit své rodiče? Neslyšela jsem, že si chce ve městě otevřít designérský obchod?“

Nate protočil oči. „Pokouším se z tebe vyždímat trochu soucitu. Tak se trochu snaž.“

„Kdepak. Budeš se muset vzmužit a oznámit Stacy, že tu kancelář nesnášíš. A co ten starý Stantonův dům?“

Zasténal. „Co budeš dělat ty? Chci říct, jak vidíš svoji budoucnost?“

„Já zůstanu tady,“ prohlásila Terri. „Nedovedu si představit, že bych žila někde jinde. Jezero, táta, dokonce i tenhle dům. Patřím sem.“

„Sama?“

Terri začala odpovídat, ale pak si to rozmyslela. „Nedáme si popcorn?“

„Proč tolik mluvíme o mně a o tobě nikdy?“

„Prozradila jsem ti pár svých nejintimnějších tajemství.“

„Třeba že bys ráda navštívila šatny ragbistů?“

Terri se rozesmála. „Ptal ses mě, co si o té hře myslím, a já ti sdělila svůj názor. Líbí se mi pořádní chlapáci.“

„Jako Billy Thorndyke,“ dodal Nate.

„Co máš pořád s tím Billym?“ Zvýšila hlas. „Rozešli jsme se už před lety. Od té doby jsem chodila se třemi jinými muži.“

„Se třemi, hm?“

„Jestli si ze mě hodláš dělat legraci, tak odcházím.“ Ani se však nepohnula.

„Tak se na to podíváme. Je tu ten hráč NFL tady u jezera. Kdo další?“

Terri vypadala na okamžik překvapeně, ale pak se ušklíbla. „Já tu Dellu Kisselovou uškrtím. Měla jsem dojem, že jsem ji zahlédla, jak mě špehuje.“

„Proč ses s ním rozešla?“

„Žije v Pittsburghu.“

„Klub Steelers?“

Přikývla.

„A co ti další dva?“

„Co způsobilo tenhle výslech?“ zeptala se.

„Jen zvědavost. Budu ti klidně vyprávět o všech ženách svého života.“

„Nedovedu si představit, proč si myslíš, že bych to chtěla slyšet. Fajn! Jsem tak trochu výstřední a chci k tělu i mozek. Trvalo mi roky, než jsem zjistila, že mozek a svaly moc často nejdou dohromady. Ale ty roky byly…“ Při té vzpomínce se pousmála.

Chvíli na sebe zírali. Venku slyšeli motor člunu, jinak bylo ticho. Ovšem obrazy v jejich hlavách byly velice hlasité.

Terri a Nate se do sebe zaklesli pohledy, až cítila, jak se k němu naklání. Myšlenky na čest a poctivost, závazky a sliby se jí vypařily z hlavy.

Nate náhle přerušil kontakt. Vstal. „Zítra musím vstávat brzy. Radši už…“ Polkl a mávl k ložnici.

„Já taky,“ hlesla Terri a rovněž se zvedla. „Widiwick. Stánky.“

„Jo. Já, ehm…“ Krátce kývl na dobrou noc, pospíšil si chodbou do své ložnice a pevně za sebou zavřel dveře.

Jakmile Terri druhý den ráno otevřela oči, poznala, že je Nate pryč. Dům působil tak prázdně, že to cítila až v kostech. Přetáhla si přikrývku přes hlavu a přála si, aby se mohla vrátit o pár dnů zpátky. Zpátky do doby, kdy ji probouzela vůně čerstvé kávy, do doby, kdy vklopýtala do kuchyně, zívala a Nate smažil slaninu.

Věděla však, že je to všechno jenom dočasné. Jen toho prvního dne zažila asi tak hodinu, kdy se domnívala, že by s Natem mohli být… Že by mohli být víc než jen přátelé. Chvástala se před otcem, že je lepší milovat a lásku ztratit než…

„Hm, sakra!“ zamumlala a vstala z postele. Musí hledět do budoucnosti, ne do minulosti. Jednoho dne bude Nate ženatý se Stacy Hartmanovou a všichni se budou smát šťastným vzpomínkám na těchhle pár týdnů.

„Jo, jasně,“ zabručela. Oblékla se. Bylo brzo, slunce teprve vycházelo. Dnes začínal festival, takže bude mít mraky práce. Což je dobře. A kde bude Nate? Se Stacy? Budou se smát, až mu bude vyprávět o svých dobrodružstvích v Itálii?

„Jednou jsem píchla cestou do Richmondu,“ zamumlala Terri. Její výměna kola na okraji dálnice, kde auta létala rychlostí sedmdesáti mil za hodinu, bylo opravdové dobrodrůžo.

Když vešla do kuchyně, uviděla, že Nate připevnil na ledničku kousek papíru. Byla to kresbička zad svalnatého muže v ručníku a s ragbyovým míčem. Hank Tuponos, pilíř, vzkazuje, že se s tebou o půlnoci setká v šatně. Přines klobásky.

Terri věděla, že ji ta karikatura měla rozesmát, ale místo toho jí do očí vhrkly slzy. Rozběhla se přes místnost, rozrazila dveře a vyřítila se ven, aby se zhroutila do jednoho z křesílek. Do svého křesílka. Do toho vedle Nateova. Kde spolu sedávali po večerech a o víkendech. Kde společně jedli a smáli se a svěřovali si svá tajemství a přání.

Jezero se začínalo probouzet k životu. Uviděla světýlka, zaslechla několik výkřiků a hučení motorů.

Začíná Widiwick, pomyslela si. Byl to festival, který započal jedenáctiletý chlapec se srdcem tak velkým jako země. Chlapec, kterého si celé městečko zamilovalo, až se stal ideálem dokonalosti. CBUB. Co by udělal Billy? ptali se jeden druhého. Stalo se to mottem. Něco, čeho bylo třeba dosáhnout.

Po celou školu měla Terri příliš práce, než aby uvažovala o věcech, na něž myslela ostatní děvčata. Nezajímalo ji tancování – pokud se nekonalo u jezera. Její starostí bylo nakrmit lidi a dostat je přes molo, aniž by spadli, poté co vypili příliš kořeněného punče.

Slyšela, jak se holky hihňají kvůli krásnému Billymu Thorndykeovi. S kým půjde na rande, až bude chtít? Nemohl strávit celý život studováním a sportováním, ne?

Protože byla Terri vždycky svědkem sexuálních vylomenin, jež se odehrávaly u jezera, věděla o světě víc než měšťáci. Doopravdy věřila, že je Billy gay. Dávalo to smysl. Neustále trávil čas s jinými chlapci, nikdy sám s nějakou dívkou. Holky se na něho vrhaly, ale Billy je ignoroval.

Když spolu s Billym chodili na základku, kamarádili se. Terri byla divoška, se svalnatou postavou díky práci, kterou vykonávala u jezera, takže Billymu na hřišti stačila. Když škola zařídila kurzy plavání v nedalekém bazénu, Billy byl ohromený, když Terri celý bazén snadno a rychle přeplavala.

V sedmé třídě už je to, že jsou kluk a holka, začalo rozdělovat. Jako by vstoupili do Rajské zahrady, začali si uvědomovat svá těla a pocity, jimž nerozuměli. Terri neměla čas být toho všeho součástí. V té době už se vytáhla do výšky a věděla dost na to, aby byla svému tátovi a strýčku Jakeovi vydatnou pomocnicí. Pracovala před a po škole a o víkendech. V létě dřela každou minutu.

Jednoho dne, když byli ve třeťáku, se Billy zastavil u Terriiny skříňky a zeptal se jí, co dělá v sobotu. „Budu čistit olejové filtry,“ zněla přibližně její odpověď.

„Mohl bych ti schovat lístek na zápas,“ navrhl Billy.

„To by bylo fajn. U jezera teď máme pár nudících se teenagerů. Nejspíš by šli rádi. Díky.“ Otočila se, aby zamířila do třídy.

Billy ji chytil za paži. „Myslel jsem pro tebe. Přijď se na ten zápas podívat a pak můžeme zaskočit na něco k snědku.“

„Nemůžu. Promiň. Moc práce.“ A odběhla do třídy.

Když se na to Terri dívala zpětně, udivovalo ji, jak byla slepá vůči Billyho pokusům pozvat ji na rande. Jenomže v té době jí spousta spolužáků podlézala v naději, že dostanou u jezera něco zdarma, až se je naučila ignorovat. Dívky za ní dolézaly, kdykoliv si chatky zamluvil třeba fotbalový tým. Chlapci chodili špehovat plavkyně. A když dorazili, chovali se, jako by byla Terri jejich nejlepší kámoška.

Ačkoliv se Terri s ostatními ve škole nekamarádila, rozhodně cítila to, co oni. Jen si všechno nechávala pro sebe u jezera. Líbala se za přístřeškem pro čluny. Za stánkem s pizzou jí ruka jakéhosi mladíka vklouzla pod tričko. Nic nějak zvlášť vážného, jen zábava a smích. A rozhodně si nic nezačínala s nikým ze Summer Hillu.

V té době už se ale Terri poučila, aby si nedělala hlavu s ničím, co se děje v malém městečku. Od chvíle, co její matka utekla a opustila ji i jejího tátu, což znamenalo celý Terriin život, slýchávala šeptem pronášená slova. „Není to ta dívka, jejíž matka…?“

V deváté třídě došlo k incidentu na schodišti, kdy se Hector a jeho kámoš pokusili přirazit Terri ke zdi. Stalo se to po škole a budova byla skoro prázdná. Těžké protipožární dveře by zabránily, aby ji někdo slyšel křičet. Hector tehdy zavrčel: „Ale no tak, víš, že to chceš. Všichni tvrdí, že jsi stejná jako tvoje máma.“

Terri měla rudo před očima. Použila svůj batoh jako zbraň a zapojila všechny svaly, které se jí vytvořily prací u jezera. Musela se uhýbat ráhnům a poletujícím veslům od doby, co dokázala chodit, takže byla mrštná. Když se vrátila do reality, na podlaze leželi dva kluci. Rozrazila dveře a vyběhla do prázdné chodby.

Nechala by to tak a nemluvila o tom, ale skupinka roztleskávaček, včetně Stacy Hartmanové, chlapce uviděla zhroucené na zemi a vyptávala se, co se stalo. Samozřejmě že museli uchránit svoji mužskou pýchu a tvrdili, že je napadla bezdůvodně. S trpícími výrazy nechali hezké dívky, aby si přehodily jejich paže přes ramena a pomohly jim v chůzi.

V následujících týdnech chlapci zveličili všechno, co se na schodišti stalo, aby to vypadalo, že je Terri napadla nějakými zbraněmi.

Terri, s otcem po boku, se jen jednou pokusila bránit tím, že by řekla pravdu. Hned poté viděla, že je to zbytečné. Nebyla na škole nijak oblíbená a neměla žádné zastánce, zatímco kluci byli hvězdami fotbalového týmu. To je škola potřebovala, Terri ne.

Brody byl na to všechno tak naštvaný, že se přestal ovládat – což moc nepomohlo. Jeho vztek byl poslední kapkou. Jako by to byl důkaz, že Terri udělala přesně to, co chlapci tvrdili.

Ti dva z toho vyšli bez trestu, zatímco Terri byla na tři dny vyloučena. Horší bylo, že jeden z mladíků, Hector, ji vinil z toho, že se z něho nestal profesionální fotbalista. Terri měla další vroubek.

Celkově vzato ji to přimělo, aby se od lidí ze Summer Hillu distancovala ještě víc.

Ale byla spokojená. Měla přátele u jezera, kteří ji měli rádi. A nakonec si začala plánovat univerzitu a co bude dělat po ní. Možná že by pak mohla jít studovat mořskou biologii. Možná že se přeorientuje ze sladké vody na slanou. Ach! Měla spoustu plánů.

Jenomže pak jí léto před posledním rokem na škole Billy Thorndyke změnil život. Den po vyloučení ze školy se objevil u jezera a požádal Terri, jestli by ho naučila plavat.

„Vždyť plavat umíš,“ namítla.

„Ale ne jako ty. Možná se přidám k plaveckému týmu.“

Významně ho přejela pohledem. Na sobě měl pytlovité plavky a kolem krku ručník. Jeho postava patřila hráči fotbalu, žádné dlouhé, hladké svaly plavce.

Uculil se její narážce. „Fajn, možná že trenér chce, abych zapracoval na svém běhu. Říkal jsem si, že by plavání mohlo pomoct.“

Věděla, že lže, ale neměla tušení proč. Musí zkontrolovat rezervace. Možná že sem přijede nějaká celebrita a on se o tom dozvěděl a chce tu být, až on či ona dorazí. Pověděla Billymu, aby se na svou první lekci dostavil ve dvě hodiny.

Když se odpoledne vrátil, Terri ho dala do skupinky s šestiletými a ještě mladšími dětmi. Myslela si, že bude tak dotčený, že odejde, ale dát Billyho dohromady s malými dětmi bylo jako přelít zmrzlinu čokoládou. Děti se zbláznily radostí, sotva ho uviděly. Jednomyslně dospěly k rozhodnutí, že zjistí, kolik jich dokáže vsedě či vleže, držet se Billyho, zatímco se snažil uplavat vzdálenost, která odpovídala délce bazénu.

Po pouhých deseti minutách se Terri vzdala snahy dostat lekci pod kontrolu. Místo toho dětem pomáhala vymyslet způsoby, jak se Billyho držet a nepustit. Po třiceti minutách polovina jezera Billyho křikem povzbuzovala, aby plaval dál. Výrostci se ho drželi kolem krku, za ramena, pás i nohy.

Nakonec se na něj přilepila celá skupinka a kolem postávalo padesát lidí a vyřvávalo: „Do toho! Do toho! Do toho!“

Přeplaval celou délku, pak se vytáhl z vody a uklonil se. Jen Terri viděla, že je jeho nenucenost jen předstíraná. Byl tak vyčerpaný, že mohl každou chvíli omdlít. Kdyby se tak stalo před všemi těmi lidmi, nenapravitelně by se tím poškodilo jeho dospívající mužské ego.

Terri se rozhodla, že bude za tu zlou. Zapískala na píšťalku a všem nařídila, aby se ztratili. Pak zařvala na Billyho, že má jít s ní, aby mu dala lekci z bezpečného chování ve vodě.

Brody stál ve dveřích, obočí stažené vzteky. Terri věděla, že to ona dostane lekci za to, že to dovolila.

Vyšla s Billym po schodech. V té době bydlela v bytě nad Kruhovým klubem a Brody v jedné chatce. Uvnitř uložila Billyho do postele, nasadila mu na tvář masku a pustila kyslík.

Vrtěl hlavou, ale nevšímala si ho. „Nehýbej se a dýchej.“ Stetoskop v lékárničce neměla, a tak mu přiložila ruku na srdce, aby cítila, jak prudce buší.

Billymu se podařilo pod maskou usmát a přidržel si její ruku na hrudi.

Začala se odtahovat, ale když jí ruku nepouštěl, všechno jí to došlo. Zadívala se mu do modrých očí a pochopila. Nebyl gay. Jen čekal na ni. A znal ji natolik dobře, že se nijak nevyjádřil, dokud se neblížila maturita. Intuitivně věděl, že pokud by se pokusil o nějaké námluvy dřív, praštila by s ním na pískovišti o zem.

Když uviděl, že konečně pochopila, zavřel oči a tep se mu zpomalil – ale její ruku nepustil.

Na chvíli si zdříml a Terri zůstala s ním.

Brody je přišel zkontrolovat, všiml si, že se drží za ruce, a zabručel. „Ubožák. Mám dojem, že už se hodlal vzdát naděje.“ S tím z bytu odešel.

K Terriině překvapení několik lidí od jezera vědělo, že je do ní Billy Thorndyke blázen. Jenom ona nic netušila.

Po tom dni si s Billym dali na čas. Postupoval pomalu a opatrně, nikdy na nic nepospíchal. Požádal Terri, aby mu dávala soukromé lekce v plavání, a ona ho učila, jak rovnoměrně rozrážet vodu. Učila ho splývat a plavat znak.

Začali spolu trávit víc a víc času. Billy jí pomáhal s prací, aby si pak mohli někam vyjít sami.

Poprvé se milovali, když je zastihl liják na Ostrůvku. Billy byl jemný a ohleduplný, bál se, aby jí neublížil.

Trvalo týden, než je „jemnost a ohleduplnost“ opustily a do popředí se dostaly hormony. Byli mladí a v dobré kondici a zbožňovali dobrodružství. Milovali se kdekoliv a v každé možné pozici.

Za normálních okolností by si nejspíš vysloužili všeobecný nesouhlas, ale v jejich případě ne. Billy byl oblíbený ve městě stejně jako Terri u jezera. Jako by se dali dohromady princ a princezna ze dvou sousedních království. Terriina rodina sestávající z Brodyho, Jakea a Franka byla z toho svazku velice šťastná. Thorndykeovi byli tak vděční, že se jejich syn možná ožení s místním děvčetem a zůstane v Summer Hillu, že se neustále usmívali.

A Terri a Billy byli nespoutaní. Na konci léta se od sebe jen zřídka vzdálili. Navštěvovali se u sebe doma. Terri znala rozlehlé starobylé sídlo Thorndykeových tak dobře jako chaty u jezera.

Když začala škola, Terriino místo v kruté teenagerovské hierarchii se změnilo. Nikdo nedovedl pochopit, proč si ji vybral chlapec, po němž toužily všechny dívky, ale bylo to tak. Terri byla zvaná na večírky a noční party, a dokonce se dozvídala i školní drby. Brody najal u jezera tři chlapce na Terriinu práci, aby mohla trávit víc času s Billym.

Poslední rok na střední byl božský. Smích, milování, hádky, usmiřování. Prostě všechno. ŽIVOT. Dokonale si užívali.

A všechno to skončilo v jediný příšerný, zničující, nezvratný okamžik. Jeden den ráj, druhý den peklo.

Billy chtěl pokračovat dál, ale Terri nemohla. Hříchy její matky nad ní visely příliš zřetelně. Celý život se snažila lidi přimět, aby se na ni dívali jinak. Nemohla prožít zbytek života s další skvrnou na své pověsti.

Billyho rodina opustila město. Pověděl jí, že odjedou – a prosil ji, aby šla s ním.

„Žádáš mě, abych si vybrala mezi tebou a svým otcem.“

„Ano,“ přikývl Billy. „Ale na oplátku ti dám celý svůj život. Budeš mít všechno.“

Nemohla to udělat. Nemohla odejít s Billym s vědomím toho, co udělala, stejně jako nemohla ukrást Natea Stacy.

Nebyla tak nevinná, aby nevěděla, jak moc se Nateovi líbí. Zatímco s Billym byli naprosto odlišní, s Natem jako by byly dvě poloviny celku. Ještě nikdy se s nikým necítila tak v pohodě jako s Natem.

Billyho musela všechno učit. „Ne! Zvedni tenhle konec,“ štěkala na něho.

Jednou byla tak rozzlobená, protože nevěděl, jak má co udělat, že ji objal – a pak se zřítil do jezera. Trvalo mu hodinu polibků, než se na něho kvůli tomu přestala zlobit.

S Natem nic takového nenastalo. V životě toho tolik zažil, že ho nemusela skoro nic učit. A jak to uměl s lidmi! Ještě nikdy nic podobného neviděla. Billy byl oblíbený, ovšem Nate dokázal mnohem víc. Uklidňoval lidi, díky němu se cítili líp. Byl jedním z nich, dával je dohromady. Dokázal –

Terri se nadechla. Nepatřili k ní. Ani jeden muž nebyl její a nikdy nebude. Mělo by pomoct, že každý ten rozchod byl její volba, ale nepomohlo.

Pravda byla, že věděla, že by Natea mohla získat, kdyby chtěla. „Náhodou“ by s ním přistála v posteli. Nosila by svůdné oblečení – nebo žádné. Nebylo by těžké přimět ho, aby zapomněl na své sliby slečně Stacy Hartmanové.

Jenomže Terri nic z toho udělat nehodlala. Nebude jako její matka a nenechá za sebou bolest tak hlubokou, že by se z ní nikdy nevzpamatovali.

Nebude tak sobecká. Věděla, že kdyby Natea svedla, kdyby ho přinutila, aby si vybral ji, Brody by řekl: „Chci jenom, abys byla šťastná.“ A byla by to pravda. Jenomže její otec zažil více než dvacet let pomlouvání kvůli ženě, která ho opustila. Nezasloužil si další skandál kvůli dceři, jež se vloudila mezi muže a starostovu dceru. Milou Stacy Hartmanovou, která nikdy nikomu neublížila. Mladou dívku, kterou všichni zbožňovali.

Kdyby se Terri dala s Natem dohromady za takových okolností, všichni v městečku by znovu probírali její matku, to, jak Terri zranila chlapce, jehož čekala slibná sportovní kariéra, jak Terri zabila ducha Billyho Thorndykea, mladíka, jehož milovalo celé městečko. Přidejte k tomu Stacy a Terri by musela zmizet. Opustit město by nestačilo. Obyvatelé by nejspíš najali žoldáky, aby ji vysledovali.

Na okamžik zavřela oči a pak pomalu vstala z křesílka. Už dost hloubání o minulosti. Dost utápění se v sebelítosti. Čeká ji spousta práce, které se musí věnovat.

11

„To byla ta nejromantičtější věc, jakou jsem v životě viděla,“ rozplývala se dívka.

Terri ji moc dobře neznala, věděla jen, že bydlí se svými rodiči v chatce číslo osmnáct a jen zřídka je k vidění bez knížky v ruce. Za ní stály dvě další dívky a vzhlížely k Terri, jako by měla něco říct. Nacházela se na štaflích, v ruce nastřelovací pistoli, elektrickou vrtačku v pouzdře na boku. „Podejte mi tu žlutou krabičku, ano?“

Dívka vzala hřebíky, zvedla je k Terri a dala jí je.

Velký stan, na němž Terri pracovala, měl díru velikosti ledovcové trhliny. „Copak jste ho nerozbalily a nezkontrolovaly?“ zeptala se tří starších žen, které stavěly stánek s pleteným zbožím.

„Měly jsme? Moc nás to mrzí, Terri.“

Povzdechla si. Byly to vdovy a zimu strávily pletením roztomilých věciček do svého stánku. Samozřejmě že stan nezkontrolovaly kvůli možným dírám a trhlinám. „Opravím to,“ slíbila Terri, „ale jenom jestli dostanu jednu z těch modrých šál.“

Tři ženy odešly s andělskými úsměvy na rtech. „Říkala jsem vám, že bude vědět, co s tím,“ zašeptala jedna z nich.

Takže tu velkou díru viděly. Terri se snažila rozhodnout, jestli jim má jejich úskok předhodit, když se přiřítily dospívající dívky. A nepřestaly brebentit od té doby, co se Terri pustila do spravování starodávné, zplesnivělé, rozpadající se látky.

„Taaaaak romantické,“ vydechla druhá dívka.

Terri věděla, že na něco narážejí, ale netušila na co. „Tak fajn! Vzdávám to. Co je tak romantické?“

„Ten dům, co dal starosta Nateovi a Stacy.“

Terri přestala sešívat látku. Tři pletací dámy za ní se také zarazily.

„Starosta a paní Hartmanová vyzvedli Stacy z letiště a –“

„Byla v Itálii.“

„Až za oceánem.“

„Každopádně,“ pokračovala první dívka, „byl tam i Nate a –“

„To je ten Nate, co byl i tady,“ dodala druhá dívka.

„Ano, drahoušku,“ prohlásila jedna z pletacích dam a v hlase se jí ozvala ocel. „Víme, kdo je Nate.“

„A taky víme, že je zasnoubený se Stacy Hartmanovou,“ doplnila druhá pletací dáma. V jejím hlase žádná ocel nebyla, jen smutek se špetkou nechápavosti.

„Ten dům měl velkou stužku na dveřích.“

„Jaký dům?“ zeptala se další pletací dáma.

„To staré Stantonovo sídlo,“ vysvětlila dívka. „Myslela jsem, že se rozpadne. Proč by ho Stacy chtěla? Je tak krásná, že by mohla být modelka. A je –“

„Příliš malá, než aby byla modelka,“ vyštěkla první pletací dáma. „Co je s tím starým domem?“

„Starosta ho dal Stacy a Nateovi jako svatební dar. Předal jim klíč v krabičce.“

„Uvnitř byla vyložená bílým sametem. Vážně roztomiloučká. A Stacy odemkla dveře.“

„A uvnitř na ně čekal piknik na podlaze. S bílým ubrusem a svíčkami a košíkem plným jídla.“ Dívka si hlasitě povzdechla.

„A starosta dal každému skleničku šampaňského. Já si taky usrkla. Bylo senzační!“

„Stacy byla tak šťastná, že se rozbrečela. Neustále svoje rodiče objímala.“

„A co říkal Nate?“ zeptala se první pletací dáma.

„Nate neříkal nic, ale nevypadal moc šťastně. Asi má radši čluny.“

„Ovšem přenesl Stacy přes práh a pak zavřel dveře, aby mohli být sami.“ Při té představě se dívky rozpačitě zahihňaly.

Třetí děvče střelilo po Terri potutelným pohledem. „Myslela jsem, že má rád tebe.“

První pletací dáma zakročila. „Ví tvoje matka, že jsi popíjela alkoholické nápoje?“

„Byla příliš zaměstnaná vlastním pitím, než aby si toho všimla,“ prohlásila dívka s dalším zahihňáním a pak se všechny tři otočily a rozprchly se.

„Nikdy nejsou příliš mladé, aby se chovaly jako mrchy, že?“ prohodila třetí dáma.

„Terri…,“ začala první pletací dáma.

Otočila se na žebříku, aby se na ně podívala. „S Natem jsme přátelé. Chápete? Od začátku jsem věděla, že je zasnoubený. Mezi námi nikdy nebylo nic… romantického. Jsme jen kamarádi. Nic víc.“ Otočila se zpátky ke stanu a pistolí na hřebíky se pustila do opravování.

Tři dámy za ní si vyměnily smutné pohledy a pak se vrátily k vykládání krabic.

Dobře! opakovala si Terri. Podařilo se jí udržet emoce pod pokličkou. Vzhledem k tomu, jak se přestala ráno ovládat, na sebe byla hrdá. Poté co vysedávala venku a nořila se do zbytečných vzpomínek na minulost, si promluvila do duše. Mysli na budoucnost, ne na minulost! Jenomže pak vešla do prázdné kuchyně a docvaklo jí, že je Nate pryč. Vážně a doopravdy pryč. Všechno to na ni dopadlo silou lodního motoru a ona se rozbrečela. V tu chvíli se samozřejmě objevili její táta a strýček Frank a Elaine s jejími oblíbenými krémovými koblížky. Elaine okamžitě odvedla Terri do koupelny a omyla jí tvář studenou vodou.

„Věděla jsem, že to přijde, takže by se mě to nemělo tak dotknout,“ popotahovala Terri. „Nate a já jsme přátelé, nic víc. Věděla jsem to od začátku.“

Elaine nic neříkala, ale její tvář prozrazovala, co si myslí. Nate už nebyl jejich milovaný zachránce.

Když se Terri vrátila do obýváku, už se vzpamatovala – přinejmenším na povrchu. Stačil jediný pohled na dva muže, aby pochopila, že jsou vzteky bez sebe, a bylo na ní, aby vše napravila. „Uviděli jste mě ve špatnou chvíli,“ řekla Terri a pak se pustila do Nateovy obrany. Poznala však, že ji ve skutečnosti neposlouchají. A díky jejich podpoře se cítila líp. Popadla tři koblížky a rozběhla se ke svému člunu. Potřebovala se pustit do práce, aby nemusela nad ničím přemýšlet.

A vedla si dobře, dokud se dívky nerozhodly vyžvanit jí všechny detaily ohledně Natea a jeho nastávající manželky. Znovu se zadívala na stan, který měla opravovat, ale stěží se soustředila.

„Terri!“ vykřikl nějaký muž. „Dva lidé se snaží postavit stánek na stejném místě. Vypadá to, že se poperou.“

Terri slezla ze štaflí, předala nastřelovací pistoli tomu muži a prohlásila: „Dodělej to.“ A pak se rozběhla.

„Musím postavit vlastní stánek,“ zavolal za ní. Pak se ovšem ohlédl na tři dámy v pěkných vlastnoručně pletených svetřících ze světle růžové, modré a levandulové barvy a povzdechl si. „Co je tedy třeba udělat?“

Než se Terri dostala do chatky, Frank už tam byl – a vypadal stejně rozzlobeně jako předtím. „Tvůj otec dal dvěma lidem stejné místo na stánek.“

„Já se zapsal osmačtyřicet hodin po otevření registrace,“ křičel vysoký mladík na malou ženu.

Nenechala se od něho zastrašit. Hlavu měla zakloněnou, až se jí skoro dotýkala páteře. „To já taky. A ty to víš, protože jsem tě tam viděla.“

Terri se zadívala na Franka. „Kdo byl první?“

„Tvůj táta je zapsal ve stejnou dobu na stejné místo. Všechno stejné. Identická dvojčata ve válce.“

Terri pohlédla na plné krabice. Stánek toho muže měl nabízet ručně foukané sklo. Vysoké umělecké vázy. Mísy s barevnými drahokamy na dně. Ženiny věci představovaly chňapky a domečky pro ptáčky a další věci vyrobené dětmi na vozíčku. Ačkoliv byly roztomilé, nejednalo se tak úplně o umělecká díla. Dva stánky nemohly být odlišnější.

„Je tam prostor, aby stály vedle sebe?“

„Ne. Měřili jsme to. Navíc se nesnášejí. Ten muž podle ní vykořisťuje chudáky a on tvrdí, že je kvůli ní planeta ošklivější.“

„Tak ať si hodí mincí?“ navrhla Terri.

„Chtěl jsem navrhnout pistole za úsvitu a vsadit si na ni.“

„Můžeme je nechat, ať zastřelí tátu,“ uvažovala Terri.

„No to je mi panečku nápad!“ Frank vytáhl z kapsy čtvrťák. „Udělej to ty.“

Sáhla pro minci, ale předběhla ji něčí velká ruka.

„Já to vyřídím,“ prohlásil Nate.

„Nemusíš popíjet bublinky?“ Frankův hlas byl plný jedu.

„Nebojíte se, že vám z toho tónu narostou kočičí vousky?“ opáčil Nate.

Terri musela zakašlat, aby skryla smích.

Frank probodl Natea pohledem a pak odešel.

„Není moc rozumné naštvat chlapa, co má pistoli,“ nadhodila Terri. Ach! Jak ráda ho vidí. Myslela si, že se přidá k lidem v Summer Hillu a už se nikdy neohlédne. Otočila se k vysokému muži a malé kypré ženě, kteří si šli po krku. Terri stála u Natea tak blízko, jak jen to bylo možné, aniž by se ho dotýkala. „Slyšela jsem, že máš nový dům.“

Nate v odpověď zabručel. „Nemyslíš si, že ty chňapky vypadají s tím sklem úžasně?“

„Křehké umění s robustním řemeslem?“

„Podle mého je to skvělá partie.“

„Její výtěžek jde na charitu.“

„Vsadím se, že by mohl věnovat deset procent,“ odtušil Nate.

S úsměvem se k sobě obrátili.

Podívali se na sebe – a jejich prsty se na okamžik dotkly.

„Odmítám ustoupit!“ vykřikoval muž se sklem. „Nevzdám se svého prostoru bez ohledu na to, jak moc prosíš.“

„Prosit! Ty egocentrický, sobecký elitáři. Já –“

„Terri!“ zavolal někdo. „Do jezera právě spadl stan a nemůžou ho vytáhnout. Mohla bys vzít člun?“

„V žádném případě!“ vykřikla zpátky a pak pohlédla na Natea. „Ty budeš vyjednavač a já zachráním ten stan.“

„Oběd? V jednu? V domě?“

Přikývla a pak se rozběhla k jezeru.

Vyřešit spor mezi dvěma lidmi Nateovi nezabralo dlouhou dobu. Oba chtěli totéž – prodávat svoje věci. Nate jim vysvětlil, že různé zboží přivábí různé zákazníky. Mužovo sklo bylo tak elegantní, že by odradilo obyčejné kupující. A její výrobky byly tak hrubé, že by každý v botách za dvacet dolarů odešel. Nate muže se sklem přesvědčil, že díky němu budou její věci vypadat hezky. Za pětačtyřicet minut už oba spolupracovali jako matka se synem.

S úlevným povzdechem je Nate opustil. Co teď? uvažoval. Někdo se zbraněmi, koho by od sebe mohl odtrhnout? Nebo možná pěstní rvačka. Cokoliv, jen aby měl výmluvu, proč se držet dál od Stacy a jejích rodičů a… toho domu.

Shledání se Stacy – se ženou, kterou si měl vzít – bylo rozpačité. Protože s Natem nikdo nemluvil, musel se spoléhat na Boba, že mu poví, kde kdo bude a kdy. Nate čekal před starostovým domem, když se vrátili z letiště.

Stacy, vždy veselá a nadšená, vyskočila z auta a vrhla se Nateovi kolem krku. Byla menší, než si ji pamatoval, působila skoro křehce. Vždyť ale strávil týdny se ženou, která dokázala popadnout těžký konec motorového člunu a nadzvednout ho.

Když k němu zvedla tvář v polibku, byl rád. Připadalo mu to jako měsíce, co se dotkl nějaké ženy. Dny plné touhy, snů, chtíče. Přitiskl k ní svá ústa a –

„Nate!“ Stacy se od něho odstrčila. „Tady ne. Ne teď.“ Ukázala na své rodiče za nimi.

Pustil ji a ona od něho odstoupila, ale předtím sebou ještě trhla a promnula si bok. Zapomněl, že s ní nesmí být příliš dychtivý ze strachu, aby jí neublížil. V přítomnosti Stacy se mu hlavou neustále honila slova jemný a něžný.

Pan Hartman sjel Natea vyčítavým pohledem a paní Hartmanová nasadila výraz učitelky z nedělní školy. Nate znovu vzbudil jejich nelibost.

Mlčky je následoval po ulici, bylo mu v podstatě jedno, kam jdou. Když uviděl rudou stuhu na dveřích starého Stantonova domu, nejradši by se otočil na patě a vzal nohy na ramena. Zblízka byl ten dům ještě horší, než se původně domníval. Odlupující se barva, prohnilé okenní rámy. Nesnášel jeho celkový vzhled – podobný Bílému domu se silným sloupořadím – a jeho umístění přímo uprostřed městečka.

Když k němu přišli, už na ně čekalo půl tuctu lidí. Jak by se tomu však mohli vyhnout, když ten barák trčel všem na očích. Na podstavci stálo malé vědro: pokus o rustikální vzhled, a přesto sofistikovaný. Uvnitř na ledu spočívalo šest lahví šampaňského.

Co má Nate dělat? Má přede všemi prohlásit, že to tu nesnáší? Sklopil pohled na Stacy, která ho držela za ruku. Její tvář byla ukázkou štěstí. Byla tak extaticky nadšená, že se jí v hezkých modrých očích třpytily slzy.

Nate mlčel, zatímco pomáhal Stacy přestřihnout velkou stuhu obrovskými nůžkami, a pak ustoupil, aby odemkla dveře. Když se zarazila, věděl, že ji má přenést přes práh. Co jiného mohl udělat?

Uvnitř se k němu Stacy na okamžik přivinula. Zatímco zvětšující se dav projevoval své nadšení – lidé jako by vycítili šampaňské zdarma na sto honů – zavřela dveře, aby byli sami.

Na podlaze byl připravený piknik s bílými ubrusy, dalším šampaňským a košíkem plným toho, o čem si byl Nate jistý, že je nemastné neslané jídlo paní Hartmanové.

Postavil Stacy na nohy, a dokonce otevřel ústa, aby promluvil, ale ona si toho zřejmě nevšimla.

„Tenhle dům zbožňuju celý svůj život! To jsme měli s tátou společné. Od správce získal klíč a v neděli odpoledne jsme se sem vždycky vplížili. Znám tu každý centimetr. Pojď! Provedu tě.“

Popadla ho za ruku, táhla ho ke schodům a on ji následoval nahoru. S nadšením, které u ní ještě nikdy neviděl, mu ukazovala jeden zpustlý pokoj za druhým. Obložení a tapety visely dolů v pruzích. Ve dvou místnostech se propadl strop. Do jedné koupelny mu nedovolila vejít, protože měla shnilou podlahu.

„Já bych po ní přešla, ale ty by ses propadl.“

Po tom, jak to řekla, si připadal jako Hulk, zelený a těžkopádný.

Dole se nacházely velké pokoje. Příšerná kuchyně a obývací pokoj s tmavým obložením. Stacy zbožňovala malý výklenek po straně.

„Když bude pršet, můžeme se tam tulit a číst si.“

Vestavěné sedátko bylo tak úzké, že by se tam vešel jen polovinou těla. Nijak to ovšem nekomentoval.

V jídelně bylo arkýřové okno vyhlížející do… dvorku plného rozbitých betonových kostek, hnijících hromad dříví a několika starých přístrojů. Šokovaně se k ní otočil.

„Já vím,“ řekla. „Je to hrozné, viď? Ale neboj, všechno to uklidím. Proměním to v nádhernou zahradu.“

A co pak? chtělo se mu říct. Budou se dívat na hrstku kytek? Pomyslel na výhled, na který si zvykl: na jezero, na vysoké stromy po okraji, na lidi v dálce.

V tomhle domě nebylo nikde žádné soukromí. Z každého okna bylo vidět do domu někoho jiného. Možná si jejich děti budou povídat se sousedy z okna do okna.

„Proč se tak tváříš?“ zeptala se.

„Myslel jsem na naše děti.“

„To je sladké,“ vydechla Stacy. „Myslíš, že budou tmavé jako ty, nebo světlé po mně?“

Nate si nikdy nepředstavoval, že by měl blonďaté potomky. „Po tobě,“ podařilo se mu ze sebe vypravit a pousmát se. Když ho poplácala po paži, došlo mu, jak usilovně v poslední době dřel. V posilovně s Jamiem, nebo když zvedal stroje ze železa, protože ho Terri napálila, aby uklidil tu starou dílnu. Poprvé za celé hodiny se upřímně usmál.

Stacy k němu stála zády a nevšimla si toho. „Možná že naše děti budou stavěné spíš jako atleti, a ne kulturisti.“

Nateův úsměv se rozplynul. Více než jednou jí vysvětloval, že je spíš vzpěrač, a ne kulturista. No, možná že přísně vzato není ani jedno, ale… „Musím běžet,“ oznámil.

Otočila se k němu. „Běžet? Právě jsem přijela. Neviděli jsme se celé týdny. Myslela jsem, že bychom mohli…“ Se zahihňáním sklopila řasy. „Mohli bychom pokřtít dům.“

„To bych moc rád, ale slíbil jsem Brodymu, že…“ Nedokázal vymyslet žádnou výmluvu.

„Brodymu? Ach. Od jezera. Nemusíš odcházet. Bob říkal, že mi stánek postaví.“

Nate o krok ustoupil. „Bob? Děláš si legraci? Je to budoucí politik. Umí jenom jíst gumové kuře. Já musím zvedat sloupy.“ Nemohl si pomoct, ale zvedl paži a zatnul biceps. Posledních pár týdnů to dělal často, protože Terri se pokaždé zatvářila velice uznale, což mu dělalo dobře.

Stacy se ovšem dál mračila. Jeho ukázka svalů ji ani v nejmenším neohromila.

Znovu o krok ustoupil. „Vážně musím jít. Čekají mě. A musím dohlédnout na tvůj stánek. Těch krabic, co jsi poslala, byl plný náklaďák.“

„Asi jo,“ špitla Stacy a její veselost se vrátila. „Máš pravdu. Další mám ve sklepě u mamky a taťky. Co kdybys zajel k jezeru a pustil se do práce na stanu a Boba poslal za mnou?“

Nate měl tušení, že ho ten návrh měl přimět, aby se cítil provinile – nebo možná žárlivě – ale nepovedlo se ani jedno. „Skvělý nápad! Udělám to.“ Došel ke dveřím, pak se však otočil. Několika kroky překonal vzdálenost mezi nimi a přitáhl si ji do náruče. Musel se sklonit, aby na ni dosáhl, a ona se musela postavit na špičky, ale jejich rty se setkaly.

Tentokrát ho vášnivě políbila Stacy a Nate se odtáhl. „Ještě chvíli pokračuj a už odsud neodejdu.“

„To jsem měla v úmyslu,“ prohlásila Stacy bez špetky pobavení.

„Jsi roztomilá.“ Dotkl se špičky jejího nosu prstem a pak vyběhl ze dveří, než se zmohla na slovo.

K jezeru uháněl příliš rychle, a když uviděl ten chaos, ulevilo se mu. Přesně tohle potřeboval, aby nemusel myslet na vlastní problémy.

Všude stály dodávky a vypadalo to, jako by je vykládala stovka lidí – a všichni se dohadovali o tom, jak to udělat. Některé stánky byly plachtové, jiné postavené z borového dřeva, další předmontované z překližky. Prodejci se ze všech sil snažili přilákat zákazníky.

Přes štěrk přelétl slamák a přistál Nateovi u nohou. Zvedl ho a podal ženě ve středním věku, která za ním utíkala. Vypadala, jako by netušila, jestli má brečet, nebo někoho zabít.

„Nesnáším svého manžela,“ oznámila. „Vážně ho nesnáším. Měla jsem poslechnout matku a vykašlat se na něho už před čtyřiadvaceti lety.“

Nate ji vzal kolem ramen a podal jí slamák. „Co říkáte, že bychom ho šli zbít?“

„Jenom jestli budu moct pomoct.“

O třicet minut později vyřešil šest hádek a našel Terri a jejího strýčka Franka a pak dal dohromady toho chlapíka se sklem a ženu s chňapkami.

A nejlepší ze všeho bylo, že si domluvil rande s Terri na oběd. Ne! opravil se. Žádné rande s Terri. Jenom spolu pracují a musejí to probrat.

A, slíbil si, jakmile Widiwick skončí, stráví spoustu času se svojí budoucí ženou a znovu objeví, co ho přimělo, aby se do ní zamiloval. Ano, pomyslel si. Nic víc není třeba. Stráví se Stacy nějakou dobu a všechno se to vrátí.

V půl jedné už měl Nate obrovský hlad a žízeň a byl připravený každého hodit do jezera. Malicherné stížnosti, s nimiž přicházeli, byly příšerné. „Můj stánek je moc daleko od toalet,“ kvílel nějaký muž. Nate se kousl do jazyka, aby neřekl: „Tak se vyčurejte u stromu.“

Dvě ženy se dohadovaly kvůli barvám jejich sousedících stánků. Nate chtěl zasáhnout, ale reverend Nolan ho chytil za paži. „Šetřete dech. Ty dvě jsou sestry.“ Nate téměř utekl.

Když už bylo skoro na čase, aby unikl na nějaké klidné a tiché místo, uviděl paní Lennonovou o samotě mezi čímsi, co vypadalo jako stovka květináčů, od nových až po staré cínové, všechny připravené na květiny. Její stan už byl postavený, světle hnědá látka lemovaná tmavě zelenou s velkým nápisem Zelený den.

Celkově vzato působila nenaštvaná osoba jako útočiště. „Jste v pořádku? Nepotřebujete pomoc?“ zeptal se.

„Nemohl byste přesunout tu velkou plechovou obludu dopředu, že ne?“

„Jasně.“ Nate vsunul paže pod železný květináč, zvedl ho a přenesl na místo, kam ukazovala. Tam ho postavil.

„Můj ty bože, vy jste ale chlapák. Určitě od sebe musíte děvčata odhánět.“

Nate zvedl další velký květináč a přesunul ho dopředu. „Kéž by si to myslely všechny,“ zamumlal. Když se narovnal, paní Lennonová na něho hleděla, v očích otázku, jak to myslel. „Pardon, neměl jsem to říkat. Radši už půjdu.“

„Nedáte si sklenku domácí limonády?“

„Koho budu muset zavraždit?“

Ukázala mu do zadní části stanu, kde rozestavila malý stoleček a dvě židličky. Na něm stála velká nádoba s limonádou a krabice se sušenkami. „Poslužte si.“ Posadil se a ona usedla proti němu.

„Toho, kdo tenhle festival vymyslel, by měli zastřelit,“ prohlásil. „Myslím první osobu, která s tím přišla, ne tu část s Widiwickem.“

„Hmmm,“ zabručela. „To musíte mluvit o Terriině matce, Leslie. Byla to úžasná žena.“

Nate se usmál. „Nevadilo by vám něco mi o ní povyprávět?“

„Ani v nejmenším. Leslie byla moje kamarádka, to ona tohle vytvořila z tohohle místa – ze všeho, z celého jezera – to, čím je teď. Jake a Brody byli jen párek vysloužilých vojáků, kteří chtěli stavět domy. Ale byla to Leslie, kdo přišel s vizí, jak by to mohlo vypadat. Navrhla klub, vytvořila kruhovou cestu. Vytvořila komunitu.“

„Bylo mi řečeno, že –“

Tvář paní Lennonové se okamžitě stáhla vzteky. „Vím, co vám bylo řečeno. Ale to není pravda. Proč by žena, která žila pro svoji rodinu, utekla s jiným mužem? Byla do Brodyho blázen a svou dcerku nosila neustále v náruči. Navrhla tohle místo pro rodiny. Byla –“

Paní Lennonová se nadechla na uklidněnou. „Teď už na tom nezáleží. Nevím, co se s Leslie Rayburnovou stalo, ale nemyslím si, že s někým utekla.“

„Nenechala nějaký vzkaz?“

„Slyšela jsem, že ano, a lidé tvrdili, že byl napsaný její rukou, ale Leslie mi to ráno volala. Prý si pravou ruku polila šálkem horkého čaje a měla ji zavázanou. Jak by pak napsala nějakou zprávu?“

„Řekla jste o tom šerifovi?“

„Samozřejmě, ale tehdy jsme tu měli toho staříka Chazena, a ten neposlouchal nikoho jiného než Dellu Kisselovou. Prohlašoval, že nikdo nechápe, jak může ženská jako Leslie uvažovat. Možná to plánovala dopředu.“ Paní Lennonová na okamžik odvrátila hlavu. „Omlouvám se, že jsem se tak rozčílila.“

„Pověděla jste to Frankovi?“ zeptal se Nate tiše.

Paní Lennonová se na něho znovu zadívala. „Ano. Všechno zapsal a mám dojem, že to hodil do nějaké krabice. Brody nechtěl o ničem ani slyšet.“ Stiskla rty. „Zlomíte Terri srdce, že? Přidáme vás na seznam lidí, kteří to udělali.“

Natea překvapila náhlá změna tématu. „Myslíte to, co se stalo s Billym Thorndykem?“

„Ano. Ne. Mám na mysli to, co jí provedlo celé tohle městečko.“

Nate spatřil na její tváři provinilost. „Vy něco víte, že? Leslie –“

„Leslie s tím nemá nic společného.“

„Mami! Jsi tu?“ Z druhé strany stanu se ozval hlas.

Paní Lennonová okamžitě vstala a začala rychle a tiše mluvit. „V tomhle městečku se skrývají ošklivá tajemství a měla by být odhalena. Ať na ně zasvítí světlo. Není fér, že dívky jako Stacy Hartmanová dostanou všechno a typy jakoTerri Rayburnová ostrouhají. Měly by –“

„Tady jsi.“ Kris přelétla pohledem od matky k Nateovi a zamračila se. „Potřebuju pomoc a myslím, že pár dalším lidem by se taky hodila.“ Probodávala Natea významným pohledem.

Odložil prázdnou sklenici a vstal. „Bylo to velice zajímavé, paní Lennonová. Neměl jsem tušení, že vedení květinářství je taková fuška. A ano, myslím, že máte pravdu. Měl bych Terri poslat nějaké květiny jako poděkování. Vyberte je a účet mi pošlete.“ Usmál se na Kris a odešel.

Dalo to práci, ale nakonec se Nateovi podařilo uniknout na tak dlouho, aby se dostal do auta. Vycouval kolem tuctu dalších vozů a odjel do Terriina domu. Jakmile před ním zaparkoval, ucítil klid a mír jako už dlouho ne.

Prakticky rozrazil dveře. „Jsem –“ Zarazil se, než mohl říct „– jsem doma“.

Dům byl prázdný. Na kuchyňském pultu čekalo jídlo a vzkaz od Terri.

Všichni mi dávají něco k jídlu – než mi oznámí, že táta něco zvoral. Promiň, ale na oběd to nezvládnu. Rozjíždí se tu moc válek, než abych si dala pohov. Pozdravuj ode mě Stacy. Možná bychom si někdy mohli vyjít na dvojité rande. Už zbožňuješ Widiwick? Terri

Nate si ten žoviální vzkaz přečetl několikrát a přitom se usmíval. Na ledničce byl přilepený lísteček. Sendviče uvnitř. Nechala mu dvě velké bagety s kořeněným hovězím pana Parnelliho. Vzal si jednu, k tomu pivo a vyšel ven, aby mohl sledovat ten chaos.

Poslal zprávu Hallie s dotazem, jestli by mohl na pár dní přespat u ní a Jamieho. Měl dojem, že ho Brody po dnešku jako hosta chtít nebude.

Jenom když budeš vařit, odepsala.

„Alespoň někdo mě chce,“ prohlásil a zakousl se do sendviče.

Uvolnil se natolik, že skoro usnul, když vtom se dveře do domu rozlétly.

„Co tu, k sakru, děláš?“ zařval Frank Cannon.

Nate se v křesílku otočil a pohlédl na rozezleného muže. „Obědvám. Můžu vám něco přinést?“

„Ne. Tohle není tvůj dům a nemáš právo se chovat, jako by byl.“

Nate vstal s nádobím v ruce a vykročil zpátky do domu, s Frankem těsně v patách.

„Víš, co Terri dneska ráno udělala?“ zeptal se Frank.

Nate vyhazoval odpadky a uklízel kuchyň, kterou tak dobře znal. Neodpověděl, protože to byla řečnická otázka.

„Bránila tvoji prdel, to dělala. Pokud sis toho nevšiml, všichni jsme na tebe naštvaní.“

„Všiml jsem si toho,“ odtušil Nate. Brody kolem něho třikrát prošel, aniž by ho pozdravil. Elaine na něho mávla, ale nepůsobilo to moc přátelsky.

„Terri nám řekla, ať toho necháme. Tvrdila, že se na tebe zlobíme, protože jsi čestnej chlap. Tvrdila, že tě nesnášíme kvůli tomu, co se nám na tobě líbí.“

Nate se zarazil s rukou na pultu. Dovedl si představit, jak Terri něco takového říká. Přenesla přátelství na nejvyšší úroveň. „Terri a já jsme nikdy neudělali nic nevhodného.“

Frank vypadal, že snad exploduje. „Nevhodnýho?“ Řekl to slovo, jako by bylo špinavé. „Je mi zle z vás, dnešních děcek. Myslíte si, že když to povíte jako nějakej počítač, pak je to v pohodě. Vážně si myslíš, že to, cos udělal Terri, bylo ,vhodný‘? Jenom proto, že jsi jí nedal najevo ten chtíč, co ti vidím na obličeji, se domníváš, že je všechno v pořádku? Měl jsi zmizet, když jsi viděl, že tě má ráda. Věděl jsi, že jsi zasnoubenej! Ale tvýmu egu se líbilo, když po tobě slintala tak pěkná holka jako ona. Já chci vědět, na co si to hraješ.“ Zíral na Natea a čekal na odpověď.

„Nevím,“ přiznal Nate a ve slovech se ozývala čestnost, kterou cítil. „Odcházím.“

„Jo. To bys měl. A drž se od nich dál.“

„Musím pomoct…“ Mávl k jezeru.

„Jasně že jo. Ze všech sil ses snažil, aby ses stal pro Rayburnovy nepostradatelnej. Aby tě potřebovali. Jenže jsi je používal jenom pro zábavu, co? Jako něco, čím se zaměstnáš, zatímco čekáš, až se vrátí starostova dcerunka.“

Nate nedokázal vymyslet žádnou odpověď. A tak se otočil a vyšel z domu.

12

Byla středa a Terri by byla nejradši, kdyby už celý festival skončil. Tenhle rok jí to připadalo všechno ještě horší. Před čtyřmi lety omezili počet stánků, a to způsobilo válku. Brody se asi po třech hodinách rozčílil a všem oznámil, že žádost může podat kdokoliv a on pak oznámí, kdo dostane místo. Mělo se náhodně losovat. Jenomže pak se spolu s Frankem a třemi důchodci posadili u piva a vybírali lidi, kteří se jim líbili.

Elaine tomu učinila přítrž a zařídila, aby byl celý proces spravedlivější. Takže teď měli spoustu prodejců, z nichž všichni chtěli ta nejlepší místa.

Terri přebíhala z jednoho místa na druhé, opravovala věci a snažila se řešit hádky. Diplomacie jí ovšem moc nešla. Zjistila, že mumlá: „Kde je Nate?“

Častokrát ho zahlédla, ale pokaždé když se k němu přiblížila, prohlásil, že musí někam jinam. Za ním následovala obvyklá zvolání.

„Nate to opravil.“

„Nate to vyřešil.“

Věděla však, že dneska je něco jinak.

„Jsi v pořádku?“ zeptala se, když ho zastihla, jak utíká od jedné katastrofy ke druhé.

„Fajn. Musím…“ Neurčitě mávl rukou.

„Já vím. Musíš vyřešit nějaké potíže.“ Včera musela vynechat společný oběd. „Chceš, abychom se dneska zkusili naobědvat spolu?“

„Ne!“ skoro vykřikl. „Chci říct, že mám moc práce. Uvidíme se… Někdy.“

Zatímco ho Terri sledovala, jak odbíhá, mračila se. Co to s ním je?! To ona byla opuštěna. Včera večer zůstala v tátově kanceláři až do deseti. Cokoliv, jen aby se nemusela vracet do prázdného domu. Večer předtím našla jednu z Nateových ponožek, která uvízla v sušičce, a skoro se rozbrečela. Znovu.

Naštvaně si utřela oči a okřikla se, ať se vzpamatuje.

Nate byl se ženou, kterou miluje, a nejspíš s ní zažíval úžasné noci plné skvělého sexu. Měl všechno, co od života chtěl, tak proč vypadá tak utrápeně?

Třikrát se s ním pokoušela promluvit, vždycky však utekl. V některých přátelstvích, uvažovala, se lidi dělí o pivo a vyprávějí si o svých životech, a najednou spolu nemluví vůbec.

Asi tak kolem druhé začínala vnímat určitý pokrok. Prodejci, kteří se už slavností účastnili dříve, měli stany postavené a připravovali své zboží. Nejlepší na tom bylo, že šlechetně pomáhali nováčkům.

Terri si s úsměvem protáhla bolavá ramena a vykročila po cestě. Skoro před všemi chatkami bylo něco vystavené. Majitelé občas využívali verand, aby předvedli věci, jež během roku vyrobili. Oblíbené byly svíčky. Fotografická škola – kterou začal Nate – lákala nové studenty a vystavovala jejich snímky.

Už byla skoro u mostu, když se zarazila při pohledu na Stacyin stan. Byl úchvatný: dokonale bílý, vysoký, štíhlý, uprostřed zašpičatělý. Jako okvětní lístky měl roztažená křídla, která držely vysoké tyče. Byl to umělecký kousek!

Uvnitř se nacházely nádherné koberečky a nábytek, skoro všechno polstrované v bílém hedvábí. Všude byly rozmístěné nádherné malé polštářky z hedvábí ve veselých barvách.

Zatímco spousta stánků působila jako po domácku vyrobené, což byla pravda, Stacyin byl profesionální. Krásný. Každý, kdo půjde kolem, se bude chtít podívat, co nabízí.

Zatímco Terri ohromeně zírala, zaslechla krátký výkřik a zahlédla cosi, co vypadalo jako noha letící vzduchem. Rozběhla se.

Stacy visela z ocelové kostry střechy stanu, s nohama ve vzduchu a žebříkem na podlaze. Terri žebřík zvedla, pomohla Stacy se na něj postavit a držela ho.

„Mockrát děkuju!“ vydechla Stacy. „Myslela jsem si, že stojí pevně, ale spletla jsem se.“

Když teď byla Terri ve stanu, uviděla asi tak dvacet krabic, které byly nevybalené. „Potřebuješ pomoc?“

„Pomohla bys mi? Šlo by to? Prosím? Je toho tolik a všichni mají spoustu práce.“

Terri vytáhla zpoza opasku nůž a začala rozřezávat pásku na krabicích. „A kde je Nate?“ Nechtěla se vyptávat, ale vypadlo to z ní.

„Nemám tušení.“ Stacy vytáhla z jedné krabice cosi, co vypadalo jako Aladinova lampa. „Nevíš, co se to s ním děje?“

„Nemám tušení,“ řekla Terri popravdě a rozbalila bílou keramickou lampičku. Zdála se zdobená v marockém stylu.

„Můžu ti něco říct? Sice jsme si nikdy nebyly nijak blízké, ale momentálně nemám nikoho, s kým bych si popovídala, a Nate mě přivádí k šílenství.“

„Jen do toho.“ Terri se natáhla pro šály, které Stacy vybalovala.

„Když jsme s Natem bydleli ve Washingtonu, byl to ten nejúžasnější muž, s jakým jsem se kdy setkala. Měla bys ho vidět ve smokingu! Je to obr, ale když mu oblečení padne, vypadá docela elegantně.“

Terri byla ráda, když si dal Nate prostě sprchu. Kolikrát mu řekla: Smrdíš?

„Chodili jsme na večírky a slavnostní benefice. Všechno to bylo jako sen. Měli jsme ten nejúžasnější byt. Všechno bylo bílé. Koberec, závěsy, polstrování, dokonce i nádobí. To my jsme tam představovali barvu.“

Terri si vzpomínala, jak se báli, aby jim pizza nespadla na bílé vybavení. „Vařila jsi?“

„Ach ano. Moje mamka mě to naučila a jsem v tom docela dobrá. Věřím ve zdravé a čerstvé jídlo. Nate a já jsme každou sobotu ráno zašli na farmářský trh a vybrali si zeleninu. Všechno jsem dělala na páře. Připravovala jsem k tomu dobré omáčky, nic moc pikantního, ale lahodného.“

Terri přidržela žebřík a Stacy rozvěšovala velké ručně tkané ubrusy. Nateovy rozličné skleničky s kořením byly stále v její kuchyni. „Já jím obvykle pizzu nebo něco grilovaného. A pivo. Nezní to jako ty a Nate.“

„Ani v nejmenším. Umí docela dobře vybírat vína. Ke každému jídlu jsme si dali červené a bílé. Nate ví, které skleničky použít pro každý chod.“

„Vážně? Asi víš, že tu pracoval, zatímco jsi byla pryč. Nikdy jsem ho neviděla s ničím jiným než s pivem.“

„A já ho nikdy neviděla s ničím jiným než s vínem.“

Obě ženy se na sebe zahleděly.

„Který Nate je podle tebe opravdový?“ zeptala se Terri.

„Ten můj,“ odpověděla Stacy rychle. „S politiky, se kterými jsme se setkali, jednal vždycky tak uhlazeně, že se jistě naučil adaptovat na jakékoliv prostředí, ve kterém se nachází. Takže u jezera se oblíká a jí jako oni. Ach, promiň. Nemyslela jsem to jako urážku.“

„Jasně, neberu to tak. Neměla jsi původně poznat Kitova syna?“

„Jo.“ Stacy slezla ze žebříku a podala nastřelovací pistoli Terri. „Myslím, že v tomhle jsi lepší než já. Nevadí to?“

„Vůbec ne.“ Terri vylezla nahoru a Stacy jí podávala látku. „Vyprávěj mi o něm.“

„Rowan je úžasný muž. Vysoký a štíhlý a elegantní. Dovedu si představit, že je výborný tanečník.“

„Neseznámila ses s ním a s Natem ve stejnou dobu?“

„Ano. A…“ Stacy se odmlčela, v rukou dlouhý modrý ubrus. Byl složitě vyšívaný stříbřitou nití. „Je hrozné to přiznat, ale každý má nějaký typ, který se mu líbí, a Rowan byl… no, byl…“

„Tvůj typ?“

Stacy se krátce zasmála. „Neměla bych to říkat, když si budu brát Natea, ale ano. Nate je vážně… No však víš. Takový větší.“

„Jo, já vím.“ Terri si vybavila Natea, jak se vrátil přímo z posilovny, s naběhlými svaly a odkapávajícím potem.

„Nestěžuju si, protože Nate je úžasný milenec. Velmi ohleduplný a…“ Stacy se usmála. „Vydrží dlouho, jestli víš, jak to myslím.“

Terri dokázala jenom přikývnout.

„Ale jeho velikost je trochu odpuzující. Navrhla jsem mu, ať zkusí jógu, a věřím, že bude souhlasit. Každopádně, Rowan…“ Stacy se ušklíbla. „Fešák nebo ne, choval se jako pitomec! Nevím, co mu o mně jeho otec navykládal, ale Rowan se mnou jednal, jako bych byla holka, co si neumí najít chlapa. Jako by si myslel, že já uháním jeho. Pronesl pár poznámek, které byly tak jízlivé, že jsem mu chtěla vylít víno na hlavu.“

„Ale Nate zakročil a oba vás uklidnil?“

„Ano, přesně tak. Věděla jsi, že byl Nate diplomat?“

„Věděla,“ přikývla Terri. „Takže jste se s Natem nastěhovali hned k sobě?“

„Ne okamžitě. Vlastně to ani nebylo oficiální. Spíš jsem u něho tak nějak zůstala. Jenže moji rodiče neustále šíleli, abychom se s Bobem vrátili k sobě. Potřebovala jsem jim říct, že jsem potkala někoho jiného.“

„Jak se Nate líbil tvým rodičům?“

Stacy zasténala a začala z krabice vytahovat rámečky obrázků. „Byli příšerní! Můj otec prohlásil, že Nate vypadá jako chlapík, který vytahuje kotvu na loď. Táta tvrdil, že Nate by nikdy nemohl být –“ Zarazila se a pokradmu mrkla na Terri. „Moc mluvím.“

„Nate by nikdy nemohl být starostou Summer Hillu?“

„Správně.“ Stacy sebou s povzdechem plácla na proutěnou pohovku. „Mezi mými rodiči a Natem to je příšerné. Vůbec si nepadli do oka. Matka neustále zamyká svoje sošky od Lladró ze strachu, že je Nate rozbije, a táta…“ Pokrčila rameny.

Terri se neodvažovala posadit na bílou látku, a tak přes sedátko přehodila zelenou šálu.

„Nevím, co mám dělat. Miluju Natea. Je moc zajímavý a máme rádi stejné věci a…“ Stacy se zadívala na Terri. „Alespoň jsem si to myslela. Nejsem si jistá, že se mu líbí jeho kancelář nebo Stantonův dům.“

„Zeptala ses ho?“

„Samozřejmě, ale jenom neustále opakuje, že má moc práce a teď o tom nemůže mluvit. Zdá se, že miluje jezero. Ve Washingtonu ani jednou nenaznačil, že by chtěl žít u vody. A já navrhla jeho kancelář podle bytu, ve kterém jsme bydleli. Myslela jsem si, že se mu líbil. Ovšem teď si ani nejsem jistá, že ho baví jeho práce. Včera večer jsem se s ním snažila promluvit o jeho budoucích klientech a kdy mu strýcové pomůžou otevřít tu kancelář. Ale nechtěl se o tom bavit. Jenom prohlásil, že musí jít.“

„Kam?“

„Bydlí u doktora Jamieho a jeho ženy. Navrhla jsem Nateovi, že bychom se mohli utábořit ve Stantonově domě, abychom byli sami. Jenže prohlásil, že ho jeho bratranec potřebuje a…“ Stacy rozhodila rukama. „Nechápu, co se to s ním děje. Byla jsem pryč jen pár týdnů, ale jako by se všechno změnilo. Jako by se mnou ani nechtěl být.“

„Myslím, že byste si vy dva měli sednout a promluvit,“ navrhla Terri. „Měli byste si upřímně vysvětlit, co od života chcete a jací jste.“

Stacy se obrátila k Terri. „Nikdy jsem se k Nateovi nechovala neupřímně. Víš něco, co já ne?“

„Jen že tu pobíhal dost neupraveně a že si zřejmě užíval fyzickou práci. Nepůsobil jako muž, kterého jsi popsala.“

„Jo, no, chlapi se rádi dívají na fotbal. Všichni mají tuhle část.“

„Ragby.“

„Cože?“

„Nate má rád ragby.“

Stacy chvíli mlčela. „Neměl, však víš…?“

„Poměr? Ne,“ odpověděla Terri. „Ani náznak sexu. Nikdy jsem neviděla, že by flirtoval s nějakou ženou, ani s těmi, které mu daly najevo, že by měly zájem.“

Stacy si úlevně vydechla. „Jenom potřebujeme čas. Zítra pro nás připravím piknik. Od šesti, až bude všechno připravené. Myslela jsem, že bychom zašli na Měsíční pláž. Přidáš se k nám?“

„Nejsem si jistá –“

„Prosím?“ žadonila Stacy. „Nate se tu zřejmě cítí jako doma. Možná se ve tvé přítomnosti uvolní, otevře a začne mluvit. Když mi řekne, co je špatně, třeba to dokážu napravit. Možná –“

„Fajn.“ Terri vstala. „Musím běžet. Další lidi…“

„Jasně. Zbytek už zvládnu.“ Stacy se usmála. „Mrzí mě, že jsme nikdy nebyly kamarádky. Dneska jsi byla skvělá.“

„Ehm… jo, mě taky.“ Terri prakticky vyběhla zpátky na ulici.

Terri zrovna v kuchyni procházela skříňky a snažila se najít tu modrou pánvičku, kterou viděla Natea používat. Byla oválná, s drsným povrchem uvnitř. Tvrdil, že se dokonale hodí pro přípravu ryby, což přesně potřebovala. Pan Allen jí daroval velkého mořčáka pruhovaného jako poděkování za to, že zjistila, jak postavit jeho stan. Držel tyče, zatímco je šroubovala dohromady. Tohle byl jeho první Widiwick a byl nadšením bez sebe.

Když zazvonil zvonek, Terri se ušklíbla. Bylo skoro devět večer, měla hlad jako vlk a nechtěla řešit už ani jediný další problém.

Utřela si ruce do utěrky, zamračila se a vykročila ke dveřím. Když přes sklo uviděla Natea, usmála se tak široce, až ji skoro zabolela kůže. Vrhla se otevřít dveře. „Proč sis neotevřel klíčem?“ Nebylo snadné nevrhnout se mu kolem krku. Připadalo jí, jako by ho neviděla celé roky.

Vešel dovnitř a začal něco říkat, ale pak se podíval do kuchyně a uviděl na pultu dlouhý bílý balíček. „To je ryba?“

„Dostala jsem ji od pana Allena. Chystala jsem se ji uvařit, ale nemůžu najít tu velkou modrou pánev.“

Nate vešel do kuchyně, otevřel horní skříňku a vytáhl pánev z vrchní poličky. „Chtěl jsem ji pověsit na zeď, ale byla tak těžká, že bych musel použít kotvu.“

Terri se rozesmála, vděčná, že mezi nimi zase cítí to jednoduché lehké kamarádství. Opřela se o pult a sledovala ho, jak rybu ochucuje. Jak často ho pozorovala při vaření!

Nate nalil na těžkou pánev olej, postavil ji na sporák a zapnul hořák.

„Pomohla ti dneska Turnerova dvojčata?“ zeptala se Terri.

„Ti dva fešáci netuší, jaký konec kladiva použít.“ Poté co vyndal ze spíže velkou bramboru a začal ji loupat, usmál se na Terri. „Proč dneska dopoledne volali Jamiemu?“

„Pan Arnold si myslel, že má infarkt, ale byla to jen úzkost. Paní Mellersonová si oblékla jednu ze svých halenek s hlubokým výstřihem. Kromě něho se Jamie musel postarat o dva rozřízlé palce, čtyři třísky, podvrtnutý kotník a vymknuté zápěstí.“

Nate vložil kousky brambory na horkou pánev. „Vím, že později řešil alergickou reakci na včelí štípnutí. Poslal toho chlapce do nemocnice.“

Terri ho pozorovala. Navzdory nezávazné konverzaci o dnešním dni poznala, že má na srdci něco vážnějšího, ale zdálo se, že potřebuje čas. „Jak se má Hallie?“ zeptala se.

„Je už těžká. Unavená. Nenávidí Jamieho. Byl si jistý, že čeká dvojčata, protože jsou v naší rodině běžná. Jamie je taky z dvojčat, ale ona čeká jenom jedno obrovské dítě.“

Když Nate obrátil hnědnoucí brambory, Terri sebrala kuráž. „A jak se má Stacy?“

„Fajn.“

Kdyby se to stalo před pár dny, zeptala by se ho na ten napjatý tón v hlase, ale takhle mlčela. „Pověděl jsi jí, že nesnášíš svou kancelář a Stantonův dům?“

„Ne. Neměli jsme čas to probrat. Povím jí to po Widiwicku. Možná v neděli.“ Vyndal brambory z pánve, rozmístil je na talíř a pak se natáhl pro rybu. „Musím si s tebou o něčem promluvit. Možná sis všimla, že jsou na mě tvůj táta a Frank naštvaní.“

Terri se zazubila. „Myslíš to, jak se na tebe strýček Frank kaboní? Můj táta ti chce na kotníky přivázat rakety a vystřelit tě na Měsíc. Jo, všimla jsem si.“

Dal rybu na pánev a podle toho, že se nezasmál, poznala, že jí chce sdělit něco, co ho trápí. Připravila se na nejhorší. Bude jí vykládat, jak moc Stacy miluje? Použije výrazy jako „světlo mého života“? Hlavně ne „spřízněná duše“. Měla toho dost.

„Dlužím ti omluvu.“ Zněl, jako by oznamoval konec světa.

„Protože jsi nepovlékl tu postel?“ Neusmál se. „Fajn,“ řekla. „Omluvu za co?“

„Věděl jsem, co se děje.“ Pohlédl na ni, jako by mluvil o něčem, co chápe.

„Co se dělo?“

„Mezi tebou a mnou toho prvního dne. Viděl jsem to.“

„Co jsi viděl?“ Když Nate zvedl oči od ryby, spatřila, jak mu na krku tepe pulz. Páni! To, co se jí snažil říct, pro něho bylo očividně obtížné.

„Viděl jsem, jak ses na mě dívala.“

„Myslíš, když jsem na tebe ječela, abys vypadl? Omlouvám se za to, ale myslela jsem, že jsi jeden z Endíků, který skončil ve špatném domě. Bylo mi záhadou, kde jsi přišel ke klíči.“ Usmívala se.

„Ne, to ne.“ Nadechl se. „Nechala jsi mě tu bydlet, protože se ti líbilo… líbilo se ti, jak vypadám.“

„To asi jo,“ připustila Terri. „Rozhodně nejsi žádný šereda.“

„Obávám se, že jsem na to spoléhal. Víš, zlobil jsem se na Stacy, protože odjela. Já urazil celou tu dálku až z Colorada kvůli ní. Měl jsem v úmyslu se přestěhovat do jejího rodného města, ale ona si mé oběti cenila tak málo, že utekla do Itálie. Jak mohla opustit zemi, když jsem tady byl já?“

Terri se přestala usmívat. Nepřemýšlela nad tím, ale od Stacy bylo docela bezohledné – nebo dokonce přímo sobecké? – že to udělala. „Určitě ti nechtěla ublížit. Prostě jenom využila příležitosti, když se jí naskytla.“

Nate mávl rukou. „Teď už to vím. Měla pravdu a já se mýlil, ale na tom nezáleží.“

„Ach? Tak v čem je přesně problém?“

„V tobě.“

„Ve mně? V čem představuju mezi tebou a Stacy problém?“

„Nepředstavuješ.“ Nate se odmlčel. „Nejde mi to moc dobře vysvětlit. Ten první den, kdy jsme se potkali, jsem věděl… že se o mě zajímáš… takovým žensko-mužským způsobem. Ne jako o kamaráda, ale o někoho jiného. Z tvé strany to bylo v pohodě, jenže z mé ne. Věděl jsem, že jsem zasnoubený a že se mezi námi nemůže nic stát. Ale stejně jsem tu zůstal. A mám dojem, že jsem tě tím mohl utvrdit v domněnce, že by mezi námi mohlo dojít k něčemu víc.“

„Možná.“ Terri stále nechápala, co se jí snaží říct.

„O Stacy jsem ti řekl až v poslední chvíli. Až už jsem musel. Líbilo se mi, že mi nějaká žena věnuje pozornost, když na mě ta, kterou miluju, kašle.“ Znovu se zadíval na rybu.

Terri konečně všechno začínala chápat. Domnívala se, že její otec, nebo možná strýček Frank, poslal tohohle pohledného chlapa jako dárek pro ni. Ale poté co jí řekl o Stacy, měla pocit, že byla pitomá a naivní. Při té vzpomínce Terri cítila, jak jí do tváře stoupá krev. „To je v pohodě,“ podařilo se jí ze sebe vypravit.

„Ne, není, protože jsem to celou dobu věděl.“

Zadívala se na něho. „Co jsi věděl?“

„Co je mezi námi. O čem jsme nikdy nemluvili. O… té přitažlivosti.“

Jestli se člověk mohl červenat po celém těle, tak Terri to právě dělala.

„Protože jsem to věděl, choval jsem se špatně,“ vysvětloval Nate. „Neměl jsem tu tak často pobíhat bez trička. Vím, jak se ti líbí… postavy ragbistů.“

„Ach.“ Terri konečně plně pochopila, o čem mluví. Dělal ty věci záměrně. Nic nebyla náhoda, jak se domnívala. „Sundal sis zpocené tílko a požádal mě, abych tě utřela.“

„Ano, a v tom domě, když pršelo, jsem věděl, že mě uvidíš při svlékání.“ Postavil se rovněji, jako by se připravoval na trest.

„A když jsi skočil do vody pro ty odpadky, neměl jsi žádné tričko. Později jsi tvrdil, že když se hezké děvče…“

Nate přikývl. „Řekl jsem, že když se hezké děvče dívá, mám ve zvyku se svlékat. To byla pravda dokonce i v té vodě. A mimochodem, tam dole je něco velkého, a není to žádný zemědělský stroj.“

„Podíváme se na to,“ zamumlala Terri. Mluvil jenom o fyzickém aspektu. Pro ni byly důležité společné chvíle. To, jak se smáli a povídali si. Probírali, co se jim honilo hlavou. Jenže on jako by se zajímal jenom o to, co chtěla jejich těla. Copak pro něho nic víc neznamenala? Kdo toužil po kom?

Terri zaťala zuby. „Předpokládám, že to bylo celé jenom výzva, jako když páv předvádí svoje pera pěkné slepici. A já jsem ta slepice.“

Jakmile Nate uslyšel její tón, zděšeně se na ni podíval, ale sladce se na něj usmála.

Přesunul rybu z pánve na talíř vedle brambor. „Tak to vůbec není. Jde o to, že beru vinu čistě na sebe. Od začátku jsem k tobě měl být upřímnější. A měl jsem se okamžitě odstěhovat. Neměl jsem tě balamutit.“ Podíval se na ni. „Terri? Jsi v pohodě?“

„Vzhledem k tomu, že podle tvých slov vypadám jako Della Kisselová, je mi skvěle. Měla bych si obléknout nějaké starodávné negližé a balit u jezera mladé koloušky?“

„Tak jsem to nemyslel.“

„Tak jak jsi to myslel? Vysvětli mi to.“

Podal jí talíř s jídlem, které právě uvařil, ale nevzala si ho. Stáli v kuchyni bez hnutí. „Je to mnohem vážnější. Víc než jednou jsem uvažoval, že se se Stacy rozejdu. Myslel jsem…“ Nate se nadechl. „Ze všech sil jsem se snažil zachovat se ke Stacy čestně, což znamená, že se nemůžu poddat přízemním pudům. Kdybych to udělal, znamenalo by to, že nejsem čestný k tobě. Přiměl jsem tě myslet si… Chci říct, ne že bych nemyslel na…“

„Na co jsi nemyslel?“

„Na nás. Na tebe a na mě. Spolu.“

„Nejspíš to chápu. Tvrdíš, že ses snažil rozhodnout, kterou z nás dvou žen si vybrat?“

Nate střelil očima ze strany na stranu, jako by se snažil zjistit, jestli je její otázka skutečná, nebo jen nějaký trik. „Asi jo.“

„Tvrdíš, že jsem byla osamělá ženská, pak ses objevil ty, velký chlapák, a já snila o tom, že tě získám? Jenomže smůla! Jsi zasnoubený, tudíž by ses měl odstěhovat, abych já nebohá, holka, která si očividně nedokáže sama najít chlapa, neměla zlomené srdce, až se vrátíš k dívce, kterou doopravdy miluješ. Je to tak?“ Nedala mu čas na odpověď. „Jaké dilema.“ Terri zvýšila hlas. „,Mám si vybrat krásnou roztomilou Stacy, nebo silnou, drzou Terri? Obě po mně moc moc touží. Já se ale nedokážu rozhodnout.‘“

Nate vypadal zahnaný do kouta. „Tak jsem to nemyslel,“ zašeptal.

„Vysvětli mi, co je na tobě tak úžasného, že se ti podařilo přimět dvě dívky, aby se do tebe zamilovaly. Podle toho, co mi prozradila Stacy, jsi čímkoliv, po čem my ženy toužíme. S ní piješ víno a se mnou pivo. Pověz mi, Nathanieli Taggerte, kdo jsi doopravdy?“

Nate se tvářil pochmurně. „Začínám si myslet, že to nevím.“

„Můžu ti říct, že já to opravdu nevím.“ Probodávala ho pohledem.

Nate o krok ustoupil. „Asi bych měl jít.“

„Myslíš, že tvoje ego projde těmi dveřmi? Rozhodně doufám, že cestou ven nepotkáš žádnou ženskou. Možná by sis pak mohl vybírat ze tří, které budou samozřejmě umírat touhou tě získat. Takové rozhodnutí by pak mohlo rozmetat ten tvůj droboulinký dinosauří mozeček na tolik kousíčků, že by je nenašel ani sonar.“

„Radši odsud vypadnu.“

„Myslíš?“

Bez dalšího slova vyšel z domu.

Terri chvíli jen tak stála a civěla do prostoru, kde byl ještě před pár vteřinami Nate. Část jí si myslela, že by měla být naštvaná. Neměla by skřípat zuby? Zatínat pěsti? Mít pocit, že by se nejradši vrhla do nejhlubší části jezera a už se nevynořila?

Právě se chovala hnusně – vážně, vážně hnusně – k muži, kterého měla tak ráda, že… No, skoro by byla ochotná opustit rodinu, přátele a všechno, co na světě znala, jen aby byla s ním. Dnes večer však pouto mezi nimi nenapravitelně rozbila. Přeřízla ho motorovkou vytvořenou ze slov.

Ovšem jiná její část cítila jen svobodu. Stacy Hartmanová vyhrála a Terri prohrála. Bylo po všem. Terri znovu přišla o muže, kterého měla ráda. Nejdřív Billy a teď Nate.

Jenomže jí ve skutečnosti nikdy ani jeden z nich nepatřil. S Billym byli příliš mladí, než aby mysleli na budoucnost. A vždycky věděla, že Nate nemůže být její.

Ptal se jí, jak vidí svoji budoucnost. Popravdě o tom nikdy předtím neuvažovala. Možná vždycky předpokládala, že se její budoucnost prostě stane. Potká nějakého chlapce, zamiluje se, provdá, bude mít děti. Normálka.

Jenomže s tím, jaký život vede, se tohle nikdy nestane. Kromě Billyho a teď i Natea, pokud se k ní nějaký muž přiblížil, zařadila zpátečku. Nechtěla, aby si o ní ostatní mysleli, že je stejná jako její matka!

No a kam ji to dovedlo? Skoro každá dívka, se kterou chodila na střední, už byla provdaná. Polovina z nich měla děti. Jenomže Terri stále našlapovala kolem po špičkách jako jeden z hráčů, aby se tajně sešla s nějakým fotbalistou v jeho chatce.

A když teď dal Nate Taggert jasně najevo, že chce rozkošnou Stacy, a ne udřenou Terri, znovu zůstala sama. Jestli se v posledních týdnech něco naučila, pak že chce nějakého přítele, chce vlastní život, a ne se jenom starat o lidi u jezera. Když někdo zavolal ve tři ráno s tím, že se v popelnici přehrabuje medvěd, Terri chtěla někoho, kdo by jí s tím pomohl.

Tak co teď? Vrátí se ke svému starému životu? Hej! Možná dostane pozvánku na Nateovu a Stacyinu svatbu. To by byla legrace. Potřásla hlavou.

Stacy ji pozvala na zítřejší piknik. Protože tam bude Nate, Terri ve skutečnosti neuvažovala, že by vážně šla. Bála se, že by řekla nebo udělala něco, co by Stacy prozradilo, že s Natem jsou – byli – co? Spolubydlící? Přátelé?

Nebo bývali, pomyslela si.

Vybavila si, co Nate řekl. Věděl, že ji „přitahuje“, takže se svlékal, kdykoliv to bylo možné.

V tomhle ohledu byla Terri nevinná. Ano, nosila šortky a provokativní plavky, ale to dělala vždycky. Neprovedla nic zvláštního, čím by chtěla Natea navnadit.

Podívala se na talíř s rybou a nakrájenou bramborou. Bylo to poslední jídlo, které jí Nate připravil. Popadla talíř, skleničku a lahev vína a posadila se k jídelnímu stolu. Při jídle plánovala – a uvažovala, že malá pomsta by nebyla tak úplně od věci.

Zvedla telefon a zavolala Elaine. „Nemáš nějaké vážně prťavé bikiny?“

„Žádné z těch brazilských provázkových věcí, ale mám tu jedny, které tvoří jen několik trojúhelníčků. Kdo je chce?“

„Já.“

„Ach,“ vydechla Elaine. „A jaký k tomu máš důvod?“

„Stacy Hartmanová mě zítra pozvala na piknik.“

„Aaaaach.“ Elainin hlas prozrazoval úsměv. „Co takhle přidat nějaké průhledné tričko a sexy sandálky?“

„To zní skvěle. Já –“

Elaine ji přerušila. „Vsadím se, že Turnerova dvojčata s tebou moc ráda půjdou jako doprovod.“ Zněla docela nadšeně.

„Těm chci zavolat hned po tobě.“

„To je úžasné, zlatíčko. Všechno připravím a zítra si to můžeš odnést. Přidám taky krém na opalování, aby tě chlapci mohli natřít. Nate by se měl…“ Elaine větu nedokončila.

„Zbláznit žárlivostí?“ dodala Terri.

„Moje slova,“ potvrdila Elaine. „Hned zajdu do obchodu a připravím to. Prosím, ani na chviličku nezapomínej, že tě táta a já milujeme, drahoušku.“

„Díky, a je to vzájemné,“ řekla Terri a zavěsila.

Další osoba, které zavolala, byl pan Parnelli. Zeptala se ho, jestli by si ho mohla najmout, aby jí připravil úžasný piknik.

Odpověděl: „Pro vás, Terri, je zdarma a připravím jídlo, na které nezapomenete.“

Poděkovala mu a pak zavolala Turnerovým dvojčatům. S nějakým úvodním vysvětlováním se nezdržovala. „Je možné, že byste předstírali, že mezi námi něco je, a šli se mnou zítra na piknik?“

„Který z nás?“ zeptal se ten, s nímž mluvila.

„Oba.“

Nastalo ticho a pak smích. „Nechceš, aby Nate Taggert žárlil, že ne? Viděli jsme ho s malou, roztomilou Stacy.“

„Možná,“ protáhla Terri.

„Jdeme do toho! Jen nám pověz kdy a kde.“

Vše jim vysvětlila a pak s úsměvem zavěsila.

Než poklidila v kuchyni a osprchovala se, už byl čas jít do postele. V domě bylo ticho a měsíční světlo dopadalo prosklenými dveřmi do její ložnice. Vzpomínala, jak s Natem popadli jídlo a utekli v jejím člunu na Ostrůvek. Na okamžik ji ta vzpomínka na krásné chvíle pohltila natolik, že se jí z toho málem podlomila kolena.

Ale pak si vybavila, jak byla naštvaná, když mluvil o „chudáku Bobovi“. Chudáku, protože přišel o drahouška Stacy. „Věděl to,“ zašeptala. Z jeho strany nešlo o nic nevinného, protože věděl, jak se ten den cítila. V každém slově, v každém pohledu věděl, co si myslí a cítí.

Když zalezla do postele, doufala, že bikiny, které jí Elaine věnuje, budou opravdu mikroskopické.

13

Stacy se mračila, zatímco balila velký piknikový koš. Celkově vzato si začínala přát, aby zůstala v Itálii. Řešit látky a nábytek a flirtující Italy, kteří jako by měli stovky rukou, jí nyní připadalo úžasné. A tak jednoduché!

Plánováním svého stánku na Widiwicku strávila spoustu času. Opravdu doufala, že získá pár zakázek v Richmondu nebo v Charlottesvillu. Za látky utratila tolik, že musela požádat svého tátu o peníze na nákup toho nádherného stanu. Než se ho chtěla zeptat, sepsala si, co přesně mu poví, aby ho přesvědčila, že je ten stan vlastně investice.

Otec ji však neodmítl. Naopak se jí zeptal, co dalšího bude potřebovat.

„Italský sporťák?“ zavtipkovala.

„Cokoliv potřebuješ, broskvičko,“ prohlásil.

Matka byla na druhém sluchátku. „Seznámila ses s někým?“

„Se spoustou lidí,“ odpověděla Stacy. „Mám dva kontakty na hedvábí a jeden na vyřezávané –“

„Ne, myslím s nějakým mužem,“ vysvětlila matka.

Stacy musela počítat do deseti, než dokázala odpovědět. „Ne, vždyť jsem přece zasnoubená,“ řekla. „Jak to jde doma?“

„Dobře,“ odpověděl otec, „ale moc nám chybíš. Myslíme si, že by ses měla brzy vrátit domů.“

Stacy chvíli trvalo, než je ujistila, že je v pořádku, ale když zavěsila, začala si dělat starosti, že je trápí něco konkrétního. Pak však musela běžet na hodinu a zapomněla na to. To, co se dělo v Summer Hillu, se zdálo nesmírně daleko.

Všechno se začalo rozpadat, když její učitel musel odjet dřív. Stacy byla zklamaná, ale stýskalo se jí po Nateovi a rodině a malém rodném městečku, takže to nějak skousla. Zavolala Nateovi, aby mu oznámila, že se vrací dřív. Hovor spadl do hlasové schránky. Zabalila si a zkusila to znovu. Hlasová schránka. Koupila si letenku a zavolala. Žádná odpověď. Volala Nateovi každou půlhodinu. V autě cestou na letiště. Na letišti. Nic.

Nechtělo se jí telefonovat rodičům, protože by to znamenalo, že jim musí říct, že jí Nate nezvedá mobil. Už se dozvěděla o tom katastrofálním brunchi v jejich domě.

Averze jejích rodičů k Nateovi začínala být vážný problém. Když se mu nemohla dovolat, musela spolknout hrdost a požádat je, aby ji vyzvedli na letišti.

Přesně jak se obávala, okamžitě spustili minitirádu kvůli tomu, jak je Nate nedostupný.

Stacy ho bránila. „Pracuje pro vládu. Možná má nějaký důležitý úkol.“

„Myslela jsem, že s tou prací skončil,“ ozvala se matka.

Na to Stacy nedovedla odpovědět. Jen jim sdělila, kdy přiletí, a oznámila, že už musí nastoupit na palubu. Ve skutečnosti však byla na Natea docela dost naštvaná. To jí nemůže aspoň zvednout telefon?!

Než se vrátila do milovaného Summer Hillu, byla ochotná mu všechno odpustit. Určitě má dobré vysvětlení.

Čekal na ni a ona ho moc ráda viděla. Její otec připravil rozkošnou oslavu se šampaňským a občerstvením, aby jí a Nateovi předal úžasný Stantonův dům.

Jenomže Nate tam jenom stál a zíral. Nemračil se, ani se nesmál. Prostě nic. Pak ji zničehonic popadl a vášnivě políbil před obyvateli městečka, kteří se kolem nich shromáždili. Stacy z toho bylo trapně.

Jakmile osaměli v domě, Nate se choval tak chladně, jako by byli dva cizí lidé. Prakticky se na něho vrhla a nabídla se mu na podlaze, ale odmítl. Když skoro utekl z domu a nechal ji tam stát samotnou, její hrdost byla pošramocená.

Od té doby k ničemu nedošlo. Absolutně k ničemu. Nestrávili spolu o samotě ani deset minut. Stacy se pokoušela s Natem mluvit, přitulit se k němu. Navrhla mu, aby si pronajali hotelový pokoj.

Nate prohlašoval, že by chtěl – popovídat si, pomazlit se, strávit s ní noc – všechno, ale právě teď musí… něco.

Od té doby, co se vrátila, byl tak vzdálený, tak mimo, že zavolala Bobovi a zeptala se ho, jestli netuší, co se děje.

„Nate bydlí u Brodyho Rayburna a mám dojem, že je nějaký problém s kanceláří, kterou jsi mu zařídila. A s tím domem,“ dodal tlumeným hlasem.

„Jaký problém?“

„To by ti měl říct on, ne já. Chceš slyšet o dívce, kterou jsem potkal?“

„Jasně,“ řekla Stacy. Poznala, když Bob nechtěl o něčem mluvit.

Dneska byl poslední den, kdy probíhaly přípravy na Widiwick. Zítra budou stánky otevřeny a začnou se trousit první zákazníci. Stacy vkládala značné naděje do toho, že bude moct předvést, co dokáže s designem. Připravila velký pořadač plný pokojů, které zařídila. Fakt, že se všechny nacházely v domě jejích rodičů, kteří vše platili, se nepočítal. Jen chtěla lidem ukázat, co dovede.

Ve Washingtonu s Natem probírali jejich budoucnost. To, že byl ochotný přestěhovat se do Summer Hillu, bylo úžasné. Bavili se o získání klientů pro jeho podnik. Díky svým strýcům a jejímu otci bude mít spoustu práce.

Nate se také zajímal o její podnik, dokonce jí obstaral práci, aby zařídila byt pro jeho bratrance.

Všechno bylo dokonalé. Měla všechno, v co kdy doufala. Jenomže teď to vypadalo, jako by se něco stalo, zatímco byla pryč. Zoufale toužila po tom, přesvědčit ho, aby si promluvili o všem, co ho trápí. Jestli, jak Bob tvrdil, se mu nelíbí jeho krásná nová kancelář v Thorndykeově domě, měl by jí to říct. Přinutí ho, aby jí to řekl.

A pokud jde o Stantonův dům, přece se mu to úžasné staré místo nemůže nezamlouvat, ne? Co je na něm špatného? Rozlehlé pokoje. Velká zahrada. Všechno v dosahu. Do práce může chodit pěšky. Ne, ten dům je nádherný – nebo bude, až mu vrátí jeho původní velkolepost a naplní ho krásným nábytkem. Uvažovala, že všude použije bílé hedvábí. Damašek, surové hedvábí, žakár, satén. Zvolí různé typy látek a jen trošičku barvy. Ano, to bude nádhera.

Znovu se zadívala na piknikový koš. Poté co dnes odpoledne konečně dokončila poslední přípravy stánku, zajela do nedaleké restaurace a nakoupila všechno na piknik. Ze všeho nejradši měla zelená vejce. Vařili je na páře z vody, do níž přidávali kapustu. Věděla, že je Nate bude zbožňovat. Ve Washingtonu vždycky jedli zdravé a čerstvé pokrmy. Navíc chtěla, aby trochu zapracoval na své váze. Nahý vypadal vážně skvěle – jak si matně vybavovala, protože to už bylo dávno – ale co je moc, je příliš. Jestli přibere další kilo svalů, bude mu muset kupovat oblečení v jednom z těch příšerných obchodů s nadměrnými velikostmi.

Znovu si vybavila, že ho musí přesvědčit, aby s ní začal chodit na jógu.

Prohlédla košík. Všechno bylo připravené, na dnešní večer se těšila. Vzhledem k Nateově náladě byla ráda, že pozvala i Terri.

Když byla v Itálii, Nate se na Terri vyptával a ona mu vyprávěla, proč byla Terri vyloučena ze střední školy. Ovšem neprozradila mu, že byla jednou z roztleskávaček, které objevily Hectora a Jaye zhroucené na podlaze na schodišti. Jay měl modřinu a Hectorovi krvácel ret a sotva se udrželi na nohou.

Některé dívky chlapcům pomohly, zatímco ostatní běžely pro pomoc. Ti dva byli v tak otřesném stavu, že je ze školy odvezla sanitka.

Během let vzpomínka zeslábla, až si na to sotva pamatovala, ale Nate se zřejmě domníval, že pro Terri to byla rána pod pás. A možná že byla. Možná že nebyla tak úplně Terriina chyba, že Billy a jeho rodina opustili městečko, jen na tom nesla částečně vinu.

Ať už byla pravda jakákoliv, Stacy byla ráda, že se Nate snaží vyžehlit problémy mezi lidmi od jezera a obyvateli městečka. Její otec se o to pokoušel, ale bez valného úspěchu. Tvrdil, že Brody Rayburn řídí tu komunitu jako své vlastní panství a nikdo se mu nesmí postavit do cesty.

Jestli to Nate dokáže, uvažovala Stacy, možná by se přece jen mohl stát budoucím starostou Summer Hillu, jak o tom se svým otcem mluvili.

Při té představě se přestala mračit a usmála se. Popadla košík s jídlem a pak ještě poznámky, které si zapsala, když volal Billy. Byla zvědavá, jak bude Terri reagovat, až tohle uslyší. Stejně jako zbytek městečka i Stacy umírala touhou zjistit, proč Terri pustila úžasného mladíka, jako byl Billy Thorndyke, k vodě.

Ach ano, na tohle setkání se moc a moc těší.

14

Nate byl venku a čekal na Stacy vedle svého auta. Na sobě měl pytlovité kraťasy, kožené sandály s tlustou podrážkou a modré tričko, které vypadalo, jako by ho pořádně nevypral. V duchu si poznamenala, že bude muset zajít na nákupy a pořídit mu nové oblečení.

Políbil ji na tvář a vzal velký košík, deku a několik hliníkových židliček. „Nechceš sedět na písku?“

„To rozhodně nepatří k mým oblíbeným činnostem.“ Usmála se, ale vypadal, že je myšlenkami někde jinde, tak jako od jejího návratu neustále. Spaste svět před náladovými chlapy! pomyslela si.

Otevřel jí dveře auta a pak usedl za volant a vyrazil od domu jejích rodičů. „Když měl tvůj otec vlastní právní kancelář, dělal něco pro člověka, kterému patřívalo jezero?“

„Táta byl advokátem pana Kissela. Připravoval všechny smlouvy.“

Pohlédl na ni jiskřícíma očima. „Co musím udělat, aby mi prozradil, co se tehdy stalo? Myslím, že tehdy ta roztržka mezi jezerem a městečkem začala.“

„Můžu ti říct všechno, co budeš chtít vědět.“

Nate se na ni sladce usmál, zvedl jí ruku a políbil ji. „Vážně? Pověz mi všechno.“

Stacy ruku odtáhla. „Ach ne, ani omylem. Nedostaneš, co chceš, dokud já nedostanu to, co chci.“

„A to je co?“ zeptal se tiše, sex se odrážel v každé slabice.

„Tohle ne! Tuhle loď jsi zmeškal v našem domě! Dneska chci, abys byl můj Nate, ne ten zasmušilý, zamlklý medvěd, kterého předvádíš od doby, co jsem se vrátila.“

„Medvěd, hm?“ dobíral si ji.

Neusmála se a zadívala se na jeho paže napínající tričko. „Vypadáš, jako bys hodně posiloval.“

„Tobě se to nelíbí?“ Zatnul biceps.

Stále ani náznak úsměvu. „Myslím, že člověk by měl dělat všechny formy cvičení: posilování, aerobik, protahování. Měl by –“ Když se začal mračit, zmlkla. „Znám celý ten příběh od začátku. Chceš slyšet, co Della Kisselová provedla?“

Do Nateovy tváře se vrátil humor. „A budu se muset chovat slušně, abys mi ho vyprávěla?“

„No, nemusíš být zrovna andílek,“ svolila Stacy, zatímco přejížděli přes most k jezeru. Chystala se mu říct, ať zahne doleva, ale zabočil vedle nějakého domu a projel uličkou, kterou ještě nikdy neviděla. Očividně se kolem jezera vyznal. „Bylo, nebylo, za dávných časů…,“ začala, „…se šerif Chazen a princezna Della Kisselová měli brát. Nikdo si však nemyslel, že by do sebe byli zamilovaní.“

„Tak proč by si ji, proboha, chtěl vzít?“

„Protože o mnoho starší bratr princezny Delly, král Kissel, vlastnil jezero a veškeré pozemky kolem něho. Bylo to velice bohaté království.“

Natea její pohádkový tón pobavil.

„Jenomže králova ubohá milovaná manželka zemřela a on byl nemocný. Šerif Chazen se chtěl s princeznou Dellou oženit, protože měla všechno zdědit.“

„Hezké,“ zabručel Nate. „A jaká tahle, ehm… princezna byla, když byla mladá?“

„Nebyla to ani trochu pohádková princezna, protože nebyla vůbec hodná, a dokonce i král to věděl. Problém spočíval v tom, že král Kissel nechtěl odkázat své království jí a šerifovi, ale netušil, co má dělat.“

„Tuhle část znám. V jedné restauraci se setkal s Brodym a Jakem.“

„Král věděl, že je sir Jake pracovitý, spolehlivý mladý rytíř, a sir Brody mu byl doporučen. Společně naplánovali, jak postaví nové království, jež se stane domovem spousty poddaných. Ovšem byl v tom jeden háček.“

„Nech mě hádat. Della poznala Brodyho,“ prohlásil Nate. „Ani teď od něho nedokáže odtrhnout oči.“

„Ach ano, princezna uviděla mladého pohledného mužného sira Brodyho a rozhodla se, že ho získá stůj co stůj. Nepochybovala o tom, že se jí to podaří, protože byla v životě zvyklá dostat to, co chce. Toho prvního dne, kdy spatřila sira Brodyho, zašla do úřadu šerifa Chazena, vrátila mu prsten a oznámila, že se provdá za někoho jiného.“

„Della musela být vzteky bez sebe, když Brody potkal Leslie.“

„Ano, lepá děva Leslie, pouhá poddaná a ve městě nová. Zadívali se na sebe přes místnost a – cink! – zmocnila se jich pravá láska. Bez myšlenek na následky se vzali a plánovali rodinu.“

„Jenomže v tomhle případě se žádné šťastně až navěky nekonalo,“ dodal Nate.

„Asi ne.“ Stacy vyhlédla z okna. „Pohádka skončila náhle jedné temné a bouřlivé noci.“

Nate zaparkoval za nějakým domem a pak se k ní otočil. „Může za tu nenávist mezi městečkem a jezerem Lesliin, ehm… odchod?“

Ze Stacyina hlasu se vytratil vypravěčský tón. „Táta říká, že ji to spustilo. Šerif Chazen byl z toho všeho rozčílený. Neustále lidem říkal, že se Brody snažil z umírajícího pana Kissela podvodem dostat miliony. Když Leslie utekla, prohlašoval, že je to důkaz, jaký je Brody Rayburn ničema. Naneštěstí mu spousta lidí uvěřila.“

Zadívala se na Natea. „Táta tvrdil, že šerif přišel z té nenávisti ke všemu, co má něco společného s jezerem, o rozum. Když chytil nějakého kluka z městečka při rychlé jízdě, poslal ho domů s varováním. Ale když dopadl nějakého kluka od jezera, vsadil ho za mříže vzadu za svou kanceláří, kde musel počkat, až si pro něho přijdou jeho rodiče.“

„Proč ho lidé nezastavili?“

„Nevím. Myslím, že to bylo dobou. Nikdo se nestavěl proti autoritám. A pokud někdo protestoval, šerif Chazen se měl ve zvyku mstít – jako že třeba nepřijel, když to bylo potřeba. Ale táta říkal, že dělal víc dobrého než špatného. Dokud…“

„Dokud co?“

„O víkendu čtvrtého července, když mi bylo dvanáct, se celé městečko připravovalo na průvod a oslavy. Moc jsme se všichni těšili. Jeden z domků u jezera si ten měsíc pronajal pár s šestnáctiletou dcerou, ale kvůli něčemu se čtvrtého museli vrátit domů. Jejich dcera je prosila, aby tu mohla zůstat, a oni souhlasili. Šlo jenom o dva dny.“

„Co se stalo?“

„Neznali nikoho ve městě, takže nikdo netušil, že s nimi ta dívka neodjela. Zašla to obchodu a šerif ji zastavil a řekl jí, ať mu ukáže svůj řidičák. Jenomže ho měla krátce a zapomněla si ho doma.“

„Zavřel ji do vězení, že?“

„Ano. Horší na tom je, že na ni zapomněl. Spolu se svými třemi zástupci byli venku, takže úřad zůstal prázdný. Nechal ji tam osmačtyřicet hodin bez jídla a bez vody.“

Nate se na ni zděšeně zadíval.

„Bylo to příšerné. Její rodiče se vrátili a nemohli ji najít, takže zavolali šerifovi. Ta dívka omdlela na podlaze cely a museli ji oživovat. Několik dní strávila v nemocnici. Nakonec se z toho fyzicky dostala, ale psychicky byla vážně traumatizovaná.“

„Zažalovali toho šerifa?“

„Ne.“ Stacy vydechla. „Věděl, co se stane. Odešel do jedné chaty v lesích a vypil několik lahví whisky. Když ho našli, byl mrtvý už několik dní.“

„To je tedy konec pohádky!“

„Copak tak nekončí všechny? Krutá královna pošle lovce za krásnou mladou dívkou a takové ty věci.“

„Jenomže v těchhle příbězích krutá královna skončí poražena, nebo tak něco. Delle se nic špatného nestalo. Pořád běhá za Brodym, pořád špehuje lidi, pořád šíří lži a ničí životy.“ Začínal být naštvaný. „Pořád –“

Stacy mu položila ruku na paži. „Jsi v pořádku?“

„Jasně.“ Otevřel dveře auta a vystoupil. „Jaké úžasné jídlo jsi nám přinesla?“

„Zašla jsem do jedné nové restaurace za městem. Myslím, že si to zamiluješ.“

„Jestli ti chutná, tak mně bude určitě taky.“ Otevřel kufr, zatímco Stacy vystupovala.

„Ta restaurace se jmenuje U Kapusty. Jen počkej, až uvidíš ta jejich zelená vajíčka. Jsou výborná a budou ti moc chutnat!“

Stacy rozprostřela deku na písku, vedle postavila židle a pak vytáhla všechny roztomilé krabičky a rozmístila je na pokrývce. Nate jenom zíral na vodu. Jeho pohled byl tak intenzivní, že vypadal jako rybář v pozorovatelně na lodi pátrající po velrybách. „Už se vynořuje,“ zamumlala.

„Říkala jsi něco?“

„Nic důležitého. Co kdybys mi vyprávěl, cos dělal posledních pár dnů? Máš nějaké zábavné historky?“

Nate ignoroval židličku a seděl na okraji deky. „Nic, co by stálo za vyprávění. Jen spousta lidí, co se snažili dostat to nejlepší. A co ty? Omlouvám se, že jsem se ke tvému stánku nedostal dost často.“

„To nevadí. Terri mi pomohla.“

„Vážně?“ Nate odtrhl svůj intenzivní pohled od vody a zadíval se na ni. „Bavily jste se o něčem zajímavém?“

„Ani ne. Jenom o tobě.“ Stacy potěšilo, že ztratil ten svůj nepřítomný pohled. „Netvař se tak vyděšeně. Bylo to jenom holčičí klábosení. Tady, zkus jedno z těch vajíček.“

Vzal si ho a zíral na něj. „Zelený jídlo.“

Stacy už začínala mít dost těch jeho podivných poznámek. „Ano. Jídlo je občas zelené. Jestli ti to nechutná, můžeme –“

Nate si hodil vajíčko do pusy.

Stacy hodlala okomentovat jeho grimasu, ale pak se podívala za něj. „Konečně je tady. Páni.“

„Kdo je tu?“ Když Nate zvedl pohled, byl tak překvapený, že se začal dusit. Popadl lahev vody.

„Terri vypadá úžasně. Takhle jsem ji nikdy neviděla.“ Stacy sjela pohledem její outfit sestávající z bílých šortek sahajících jí skoro po kolena a námořnického tílka zavázaného za krkem, které odhalovalo pár centimetrů bříška. „Mám pocit, že jsem se oblíkla úplně nevhodně. Jsou ty bikiny vůbec legální?“

Nate v tu chvíli přestal hltat vodu a obrátil se zpátky – a při tom pohledu mu vajíčko a voda zaskočily v krku, takže začal kašlat a prskat znovu.

Stacy ho nepřítomně poplácala po zádech, zatímco se k nim blížili Terri a dva pohlední mladíci. „Terri, vypadáš úžasně. Kde jsi sehnala ty plavky a tílko?“

„U Elaine. Dneska jsem chodící reklama jejího obchodu. Měla by ses tam někdy zastavit. Můžeme se přidat?“

„Jasně. Kdekoliv. A rozhodně tam zajdu na nákup.“

Terri pobídla mladíky, kteří ji obklopovali, aby položili deku a košík. „Tvoje jídlo vypadá jako z té restaurace U Kapusty.“

„To také je. Už jsi tam někdy byla?“

„Zašla jsem tam s jedním přítelem a objednali jsme si všechno, co měli na menu. Zeleného jídla nemá člověk nikdy dost.“

„Nate tomu říká stejně.“ Pohlédla na něho, ale byl k nim zády a snažil se utišit po záchvatu kašle. „Tvé přátele ještě neznám.“

„To jsou Turnerovi,“ prohlásila Terri.

„Brent,“ řekl jeden z nich.

„A já jsem Brett.“

„Ráda vás poznávám. Asi už znáte mého snoubence Natea.“

Nate se k nim konečně otočil, nic však neřekl.

„Už jsme ho tu zahlídli, ale moc jsme se nebavili.“

Stacy si všimla, že Nate neustále zírá na Terri. I když ji to rozčilovalo, nemohla se mu divit. Terri měřila něco mezi stopětasedmdesáti až osmdesáti centimetry a většina z toho představovala zřejmě dlouhé štíhlé nohy. Neměla na sobě ani gram tuku. Vlastně na ní nebyl gram ničeho. Červené bikiny byly tak malé, že skoro neexistovaly. Na sobě měla bílé tílko, ale to bylo ušité z jemné, úplně průhledné bavlny připomínající záclonu. Nic neskrývalo.

Všichni tři chlapi na ni civěli, dvojčata zároveň vybalovala piknikový košík.

„Pan Parnelli mi připravil nějaké jídlo,“ vysvětlovala Terri. „Vyrábí vlastní klobásky a všechny těstoviny jsou domácí. Poslužte si.“

„Táta si nějaké jeho výrobky koupil,“ prohlásila Stacy. „Na mě jsou příliš pikantní, ale Nateovi by mohly chutnat.“

Nate nic neřekl, ale dál zíral na Terri způsobem, který se Stacy rozhodně nelíbil. „Terri,“ řekla, „neuvěříš, kdo mi včera večer zavolal. Někdo, koho moc obdivuješ.“

„Chris Hemsworth?“

„Ne, ale jsi blízko. Billy Thorndyke.“

Terri ležela na dece, před sebou snad sto dvacet centimetrů nohou, ale najednou se posadila zpříma. „Billy? Jak se má? Kde je? Co teď dělá?“

Stacy se nadšeně usmála. „Volal mi, aby mi nabídl práci. Jeho strýčkovi teď patří Thorndykeův dům a ta stará stáj. Chce dům proměnit v byty a rozdělit stáje na dva domy. Chce, abych je vybavila a tvůj otec aby se postaral o pronájem.“

„To je vážně skvělé.“ Terri krátce mrkla na Natea, který stále neřekl ani slovo. „Není ale v přízemí kancelář?“

„Je, nicméně pořád je tam horní patro a není dole ještě nějaký byt? Byla jsem tam na pár večírcích. Jak to vypadá nahoře?“

Brett podal Terri sendvič, ciabattu potřenou hořčicí, s nakrájeným hovězím, nakládanou paprikou a domácími rajčátky. Zakousla se do ní. „Tohle je ňamka. To nejlepší, co jsem kdy jedla. Taaaak pikantní.“ Pohlédla na roztomilé nádobky na Stacyině dece. „To je kapustový salát? Ten s brusinkami?“

„Ano, je. Dáš si?“

„Ne, díky. Tohle mi stačí. Ach, díky.“ Brett se předklonil a ubrouskem jí otřel trochu hořčice z koutku úst. „Po tomhle jídle vypadám jako prasátko. Mohl byste mi někdo z vás podat studené pivo?“

Brent jedno otevřel a podal jí ho. „O čem jsme se to bavily? Ach ano, milý Billy a ten úžasný dům. Půda je obrovská. S Billym jsme tam trávili spoustu času. My…“ Terri se uchichtla. „No, je jedno, co jsme dělali. Ale jo, snadno by se to tam dalo rozdělit na byty.“

„Billy se zmínil o babiččině bytě v přízemí. Jak vypadá?“

Terri se usmála. „Je moc hezký. Když jsem tam byla, byl plný rodinných upomínek. Jak na tebe Billy působil?“

„Dobře. Ptal se na tebe. Požádal mě, abych ti předala kontakt na něho.“ Tázavě se na Terri zadívala.

„Jasně. Ráda si ho vezmu.“ Sledovala, jak Stacy vytahuje z kabelky obálku a podává jí ji.

„Billy říkal, že musí na hodinu. Právě končí školu a –“

„Jakou školu?“

„Asi práva. Neříkal, že chce být právník?“

Terri pohlédla na vodu, hlas tichý. „Billy chtěl spasit svět. Zatraceně! Moc mi chybí. Je ženatý? Má děti?“

„Ani jedno,“ odpověděla Stacy. „Na to jsem se ho zeptala.“

Terri chvíli mlčela a pak řekla: „Ale je tam jeho kancelář.“ Nepohlédla na Natea, trhla však hlavou směrem k němu. „Dávej pozor, abys to tam nepronajala nějakým svobodným ženám. Mohly by se do něho zbláznit. Propadnout přitažlivosti. Spoustě přitažlivosti!“ Zničehonic vstala a upustila tílko na písek. Její dlouhé tělo bylo hladké, svalnaté – a sotva zakryté. Vypadala jako model pro sochu nějaké řecké bohyně.

„Zaplaveme si?“ prohodila přes rameno na dvojčata. Nedala jim čas na odpověď a rozběhla se k vodě. Dvojčata ji následovala.

Stacy je sledovala, dokud nedoběhli k jezeru a nezačali plavat, pak se obrátila na Natea. „Co jsi jí, k čertu, provedl?“

Nate se natáhl přes deku, aby si vzal jeden ze sendvičů pana Parnelliho. „Já? Neřekl jsem ani slovo.“

„Něco jsi udělal a naštval tím Terri a já chci vědět, co to bylo.“

„Nic,“ řekl. „Nic jsem jí neudělal.“ Vrátil sendvič zpátky na deku, ale Stacy na něj dál zírala. „Pronesl jsem jistou poznámku o tom, že Terri někdo přitahuje, a jí se to nelíbilo. Nic víc v tom nebylo.“

Stacy se rozhlédla po pláži. Bylo tu několik párů a rodin, z nichž některé znala, a plavčík na vysoké věži. To poslední, po čem toužila, byla hádka na veřejnosti.

Seděli mlčky a sledovali, jak lidé dovádějí v jezeře. Většina si házela s míčem a hrála si s dětmi. Ale Terri rozrážela vodu dlouhými silnými tempy. Dvojčata se s ní snažila udržet krok, jenže to nedokázala. „Je vážně rychlá,“ špitla Stacy.

„Drží se zpátky.“

V hlase se mu ozýval takový obdiv, že ho probodla ostrým pohledem, ale on sledoval trio ve vodě.

Asi po třiceti minutách se vrátili – a všichni na pláži, mladí i staří, se zarazili, aby sledovali, jak Terri kráčí po písku.

„Myslím, že bych sem měla jít na letní brigádu,“ prohlásila Stacy, když si Terri znovu navlékla tílko. „Dostala bych se do kondice líp než za čtyřicet minut v tělocvičně denně.“

„Jasně,“ souhlasila Terri. „Dáme tě k ruce chlapíkovi, který uklidil tu starou dílnu. Vždycky potřebuje pomoc se vším, co dělá.“

Když se dvojčata odvrátila, aby nebylo vidět, jak se smějí nějakému vtipu, Stacy se zamračila. Doufala v příjemné posezení, ovšem to se právě měnilo v katastrofu. Něco se dělo a všichni kromě ní věděli, co to je.

„Musím…“ Terri mávla rukou. „Měla bych zkontrolovat, jak pokračují přípravy na Widiwick, takže radši půjdu.“ Pohlédla na dvojčata. „Klidně zůstaňte, jestli chcete.“

„Jdeme s tebou.“ Brett začal házet věci do košíku. Pak ale vytáhl ze dna něco těžkého, zabaleného v černé látce, podal to Terri, a ta si to vzala.

„Skoro jsem zapomněla. Tohle patřilo…“ Terri zaváhala. „Mé matce. Napadlo mě, že by se ti to možná hodilo do stánku. Tak nějak to tam pasuje.“

Stacy to vzala a rozbalila látku. Uvnitř byla mísa na malém podstavci s dokonale vytesaným drakem omotaným okolo. „Je překrásná.“

„Taky je cenná,“ přidal se Nate. „Je to stříbro ze sedmnáctého století. Nemůžeš to jen tak nechat ve stánku.“

„Souhlasím,“ přikývla Stacy. „Bude tam moc lidí a já bych tu mísu nemohla pořádně hlídat. Ale je to nádhera. Kde ji tvoje matka získala?“

Terri ji zvedla ke slunci. Potřebovala vyleštit, ale díky látce nezčernala, takže se na ní světlo odráželo. „Nemám tušení.“

Nate vstal a vzal jí dekoraci z rukou. „Všichni se dívají.“ Rychle ji zabalil zpátky do látky. „Kde byla schovaná?“

„Ve skříni na chodbě na vrchní poličce. Jak moc je cenná?“

„Hodně. Podobné věci jsem viděl v orientálních palácích. Měla bys ji nechat ocenit, pojistit a schovat ji v Brodyho trezoru.“

Stacy, sedící na dece, je sledovala. Oba byli vysocí a silní. A stáli velice blízko u sebe. Otočila hlavu a zjistila, že ji dvojčata pozorují. Jako by od ní něco očekávali, ale netušila co.

Terri o krok couvla, pryč od Natea, a pak natáhla ruku. Podal jí mísu. „Jdeme,“ oznámila. Pohlédla na Stacy. „Uvidíme se zítra a hodně štěstí se stánkem. Doufám, že získáš aspoň dvacet zakázek.“ Terri šla pozadu, obě dvojčata vedle sebe. „Kdybys něco potřebovala, moje číslo máš. Díky za info o Billym. Dneska večer mu zavolám.“

„Myslím, že je na čase, že?“ opáčila Stacy.

„Jo!“ Terri se uculila. „Vážně si myslím, že je správná chvíle.“ Zamávala a pak zamířila k silnici. Už tam skoro byla, když plavčík začal pískat na píšťalku, hlasitě a naléhavě.

Terri ani nezaváhala. Stříbrnou misku hodila jednomu z dvojčat a rozběhla se, její dlouhé nohy ukrajovaly vzdálenost. Zpomalila u deky s piknikem a odhodila tílko.

Nate na ni čekal. „Muž přes palubu. Nejspíš opilý.“ Kývl ke člunu, pohupujícímu se na vodě, s běžícím motorem.

Když se Terri znovu rozběhla, Nate utíkal vedle ní.

Dvojčata za nimi zůstala se Stacy. „Proč to Nate dělá? Neměl by pomoct plavčík?“ zeptala se jich.

„Je to ještě dítě a ví, že to má nechat na nich,“ vysvětlil Brent.

„Na nich?“ nechápala Stacy. „Nerozumím. Proč se do toho Nate plete? Není to žádný záchranář. Je to diplomat. S lidmi mluví. Je –“ Hlas se jí zvyšoval.

Brett ji vzal kolem ramen. „Nate bude v pohodě a ví, co dělá. Má spoustu praxe.“

Jeho dvojče ho probodlo ostrým pohledem.

„Chci říct, že se Nate rychle učí a umí dobře plavat.“

„Posledních dvanáct let strávil na poušti,“ podotkla Stacy. „Umí jezdit na velbloudech. Dokáže –“ Odmlčela se, když Nate a Terri skočili do vody. Plavali vedle sebe, bok po boku.

Plavčíkova věž byla prázdná, protože byl u jezera a vyháněl všechny z vody. Doběhla k ní a vylezla po straně, aby viděla do dálky. Nate a Terri plavali – úplně stejně, pomyslela si. Vypadali jako plavci na olympiádě, tváře většinu času pod vodou, paže natažené, nohy dělaly jen drobné pohyby.

Bože, vypadali úžasně! Jako lidští delfíni. Klouzali vodou, jako by se v ní narodili, pohyby synchronizované, v dokonalém souladu.

Dvojčata vylezla po druhé straně věže. „Neměla jsem tušení, že Nate vypadá ve vodě tak úžasně.“ Když se na ně Stacy zadívala, mdle se pousmáli. Tušila, že něco neměla vidět. Ale co?

Když Nate a Terri doplavali ke člunu, Stacy zadržela dech. Všichni na pláži mlčky přihlíželi, slyšeli běžící motor. Ve vodě vypadal jako gilotina s milionem čepelí. Kdyby některá z nich zasáhla točící se kormidlo, byli by rozřezaní na kousky.

Brett visel na věži, s paží omotanou na příčce. Stále držel tu stříbrnou misku.

Stacy sledovala, jak se Nate chytil okraje člunu a zvedl se nahoru. Zdálo se, že se ty jeho svaly hodí. Terri ovšem doplavala na druhou stranu loďky, mimo dohled lidí na pláži. „Co to dělá?“

„Ví, že Terri toho chlapíka najde, ale nedokáže ho zvednout do člunu. To je Nateův úkol.“

„Co je jeho úkol? Kolikrát už někoho zachraňovali?“

„Čtyřikrát,“ odpověděl zaujatý Brett. „Myslím, ale můžu se plést.“

Nate a Terri už spolu zachránili čtyři lidi, pomyslela si Stacy. V žádném ze svých telefonátů nebo e-mailů se o tom ovšem nezmínil.

Znovu se zadívala na člun. Nate vypnul motor a nakláněl se přes bok, ukazoval na Terri. Přešel na druhou stranu a Terri loďku obeplavala.

„Neměl by někdo zavolat záchranku?“ zeptala se Stacy.

„Plavčík se o to postaral. Bude na ně čekat u mola. Vědí, že se na scénu nedostanou tak rychle jako Nate a Terri.“

„A vědí to z praxe, že?“ Znovu pohlédla na vodu, protože lidé začali počítat. Rychle pochopila, že počítají vteřiny, kdy je Terri pod vodou. „Třicet šest, třicet sedm, třicet osm.“ Stacy začala odříkávat s nimi. „Čtyřicet osm, čtyřicet devět, padesát.“ Prosím, modlila se.

Nate položil nohu na okraj člunu. Chystal se skočit do vody pro Terri.

Pak se však vynořila, ruce v podpaží mladíka, jemuž visela hlava na stranu. Podala ho Nateovi, který ho vytáhl do člunu a začal resuscitovat.

Nate velice zkušeným gestem spustil paži do vody. Terri se ho chytila za zápěstí oběma rukama a Nate ji zvedl nahoru.

Zdálo se, že ani nemluví, jen se pustili do práce na mladíkovi.

Ze břehu nikdo neviděl, co se v loďce odehrává. Je ten člověk naživu, nebo ne? Přihlížející jako by kolektivně zadržovali dech. Dokonce i děti se ani nehnuly, jen ztuhle stály a čekaly.

Terri se nakonec narovnala tváří k nim a zvedla paže nahoru, s palci namířenými k obloze. Je naživu!

Nate nastartoval motor a vyrazil tak rychle, že by Terri spadla, kdyby ji nechytil. Popadl ji kolem pasu a stáhl na sedátko vedle sebe. Pak zmizeli za zatáčkou.

Stacy tam chvíli jen tak stála a držela se stojánku. Lidé na pláži se smáli a pár dětí tancovalo. Většinou slyšela „Nate a Terri“. Jenomže to vyslovovali jako jedno slovo: nateaterri.

„Chceš, abychom tě odvezli zpátky do města?“ zeptal se Brett. Mluvil jako někdo, kdo právě viděl umírat milovanou osobu. Smutně a ohleduplně.

Jestli Stacy o něco nestála, pak to bylo představovat předmět lítosti. Vykouzlila úsměv, který se jako roztleskávačka naučila nasazovat na tvář, poté co tým prohrál. „Ne,“ prohlásila vesele, „musím to tu sklidit a…“ Nedokázala vymyslet žádnou výmluvu. „Stavit se ve svém stánku.“

„Ale jak se dostaneš zpátky?“ zeptal se Brent.

„Nate mě varoval, že by se něco takového mohlo stát, takže mi nechal klíčky od svého auta. Vyprávěl mi, jak spolu s Terri pracovali, ale neměla jsem tušení, že jsou tak dobří. Bylo to jako sledovat balet, že?“ Zeširoka se usmála.

Dvojčata se tvářila pochybovačně, pak však přikývla. „Určitě nás nebudeš potřebovat?“

„Samozřejmě že ne.“ Neměla jsem tušení, že umím tak dobře lhát, pomyslela si. Jsem v tom učiněný mistr.

Chvíli trvalo, než se mladíků zbavila, a pak stála u košíku plného netknutého jídla a rozhlížela se po okolí. Koho by mohla přimět, aby jí prozradil pravdu o tom, co se děje?

Na jedné straně právě Colby Felderman vyhrábával mušličky. Bylo mu devět, chodil do stejného kostela, do nedělní školy její matky a byl to pěkný mluvka. Věděla, že jeho rodiče žijí v domku u jezera.

„Ahoj, Colby,“ prohlásila.

„Ahoj, slečno Hartmanová. Viděla jste to?“

„Rozhodně viděla. Mám tu jídlo, které bych chtěla dát Nateovi, ale nevím, kde bydlí. Neprozradil bys mi to?“

„Bydlí s Terri. Tamhle.“ Ukázal k domu na kousku země, která vybíhala do jezera.

„To je hezké místo. Viděl jsi tam Natea?“

„Jasně. S Terri sedávají v křesílkách a pijou pivo.“

„Každý večer?“

„Ne. Občas pořádají večírky, na který každýho pozvou.“

„To zní jako legrace. Pomáhá tu Nate u jezera?“

„Dělá všechno.“

„S Terri?“

„Hm, jo. Mamka říká, že jsou do sebe zakoukaný, jenže moc pitomý, než aby si toho všimli. Ale já si nemyslím, že je Nate pitomej. Spravil motor na člunu mýho táty. A jednou v noci odvedli s Terri mýho bráchu do vězení, jenže táta ho dostal ven.“

„To mi taky nepřipadá hloupé,“ řekla Stacy tiše.

„Musím běžet. Uvidíme se v kostele.“

„Ano, uvidíme se v kostele.“

15

„Kde je Nate?“ zeptal se muž Terri. Byla sobota a Widiwick už byl v plném proudu, všude se couraly stovky návštěvníků.

„Nemám tušení.“

„Já ale potřebuju, aby přenesl jednu z mých soch k dodávce. Váží aspoň dvě stě kilo.“

Terri s nastřelovací pistolí přidělávala jednu stranu stanu, která se zhroutila. „Nevím, kde je. Běž se zeptat Stacy Hartmanové.“

„Co ta s ním má co společného?“

„Stacy a Nate jsou zasnoubení a budou se brát.“

„Brát?“ Muž vypadal šokovaně.

„Ty jsi o tom neslyšel? Manželství už na světě nějakou dobu existuje.“

„Myslel jsem, že vy dva jste –“

Obešla toho chlapíka a vyrazila za další prací.

„Terri, já to myslím vážně,“ zavolal za ní. „Jak mám s tou obludou pohnout? Je to pařez stromu s kouskem skla nahoře.“

„Jak jsi to sem vůbec dostal?“ Když chtěl odpovědět, zvedla ruku. „Nic neříkej. Nate to zařídil. Nechápu, jak jsme to tu mohli vést, než se objevil. Najdi Stacy a zeptej se jí. Já ho neviděla.“ Zrychlila krok, přešla ke své dodávce a nastoupila.

Dneska nesměly na silnici, jež obíhala kolem jezera, žádná auta ani dodávky. Lidé museli parkovat venku a dojít sem pěšky. Všichni brblali, ale aspoň nikdo nikoho nepřejel.

Terri si potřebovala odpočinout od neustálého hluku a otázek a celkového chaosu festivalu. Neměli žádné počítadlo, ale zdálo se, že je festival letos zatím největší. Jedna prodejkyně tvrdila, že už orazítkovala přes dvě stě lístků, které si účastníci nechali označit, aby se mohli zúčastnit Losování přání. „Jen pro obyvatele Summer Hillu“ jako by se někde cestou ztratilo.

Pan Cresnor tu a tam seděl na svém trůnu už od včerejšího rána. Terri s tím nesouhlasila, ale děti zaměstnanců začaly přilepovat na velkou dřevěnou židli mušličky. Jakmile to uviděli ostatní, přidali další drobnosti. Jedna z dívek, která pracovala v kuchyni, měla na starosti tavicí pistoli. Autíčka Matchbox, spínací špendlíky, sponky do vlasů, pírka a spousta a spousta falešných klenotů byla přilepována. Pan Cresnor seděl na židli a schvaloval či neschvaloval, co může být přidáno. Jeho manželka prohlašovala, že je v sedmém nebi.

Terri s úsměvem zamávala několika lidem, když vešla do Elainina obchodu. Dneska tu pracovalo šest vysokoškolaček a podle toho, jak to vypadalo, většinou klapaly do pokladny.

Jedna ukázala ke dveřím skladiště. Zdálo se, že se Elaine schovává. Terri vešla dovnitř, zabouchla za sebou dveře a opřela se o ně, oči zavřené.

„Pojď dál,“ zavolala Elaine. „Posaď se. Měla jsi něco k jídlu?“

„Od šesti od rána ne.“ Terri obešla pár otevřených krabic a poliček, které byly skoro prázdné, aby se dostala k malému stolečku u zadních dveří. Byl prostřený limonádou a sendviči zabalenými ve fóliích. Vděčně se posadila. „Nedochází ti zboží na prodej?“

„Skoro jo. Mám osm žádostí o plavky a tílko, které jsi měla na sobě. Chci, abys mi dělala modelku častěji.“

„Jasně. Na čelo si nechám vytetovat: koupila jsem to u Elaine.“

„To nikdo neuvidí. Ale kdyby sis to nechala udělat na zadek, všimli by si toho všichni.“

Terri se se smíchem napila nápoje, který jí Elaine podala. „Jak se máš doopravdy?“

„Finančně skvěle. Vlastně jsem prodala skoro všechno. Příští týden budu muset zajet do New Yorku na nákup.“

„Vezmi s sebou tátu. Mějte spoustu sexu, ať ho rozveselíš.“

Elaine se neusmála. „Ty, Brody a Frank potřebujete rozveselit všichni.“

„Trojka? Ne, díky.“

Elaine se stále neusmála. „Jak ti je? A neodvažuj se tvrdit: ,Fajn‘. Co se honí v té tvé ustarané hlavince?“

„Nic. Mám moc práce, než abych nad něčím hloubala.“ Elaine ji probodávala pohledem. Terri si zhluboka povzdechla, zvedla sendvič a rozbalila ho. „Natea jsem od toho pikniku ve čtvrtek neviděla.“

„Myslíš od chvíle, co jste vy dva zachránili tomu muži život?“

Terri pokrčila rameny. „Asi jo. Odvezli jsme ho do sanitky a pak Nate odešel.“ Dojedla sendvič a natáhla se pro další. „Popravdě, ten piknik byl katastrofa. Byla jsem naštvaná a moc mluvila. Chudák Stacy. Mám dojem, že vůbec netušila, co se děje.“

„Hovořila jsi s ní od té doby?“

„Na to jsem moc velký zbabělec. Nejspíš už teď všechno ví a já se bojím jejího hněvu. Ty jsi bydlela s mým snoubencem? A takové ty věci.“ Položila kůrku chleba na stůl. „Já jsem jako moje matka,“ zašeptala.

Elaine vstala a přivinula Terri k sobě.

Terri se jí pevně držela a na okamžik se jí v očích zatřpytily slzy. Odtáhla se. „Jsem v pohodě.“

Elaine se posadila naproti ní. „Terri.“ Hlas měla vážný. „Nejsem tu tak dlouho, ale ty se musíš dostat z téhle posedlosti ohledně toho, ,co moje matka asi tak provedla‘. Její hříchy nejsou tvoje. Nejsi za ně zodpovědná.“ Zvedla Terriiny ruce a podržela je. „Zlatíčko, neustále dřeš. Je ti dvacet šest a stěží máš mimo práci nějaký život. Jediný důvod, proč sis oblíbila Natea, byl ten, že se objevil ve tvém domě. Kdyby bydlel někde jinde, ani by ses na něho nepodívala.“

„To ne. Podívala bych se.“

„Podívala, chvíli bys ho obdivovala a pak nic.“ Elaine se posadila zpátky na židli. „Musíš se trochu bavit.“

Terri se začala tvářit podezřívavě. „Ty máš něco za lubem, viď?“

„Dneska je taneční zábava.“

„No a?“

„Co si vezmeš na sebe?“

„Černé kalhoty a sako. Se strýčkem Frankem budeme na opilecké hlídce.“

„Ty a Frank a Brody. Tři staříci.“

Terri začala odpovídat, ale pak přimhouřila oči. „Co máš v plánu?“

Elaine vstala a přešla k šatům visícím v plastových pytlích. Vyndala jedny zezadu. Byly to velice jednoduché šaty, šedobílé, s vysokým límečkem a dlouhými rukávy. Byly velice prosté.

„Aby vynikly, je potřeba dokonalá postava, a ty ji máš.“

Skoro očekávala, že Elaine vytáhne nějakou příšernost, která se bude blyštět a odhalovat celé nohy. Tohle však člověka zakrývalo jako hábit jeptišky. Určitě budou těsné, ale neodhalí ani kousek kůže.

„Vyzkoušej je.“

„Musím…“ Elainin pohled Terri zarazil. „Fajn.“ Přetáhla si tričko přes hlavu a vystoupila z šortek a sandálů, takže zůstala jen ve dvou kouscích spodního prádla. Zvedla paže a Elaine jí šaty oblékla a pak zapnula vzadu.

Terri se na sebe podívala do zrcadla. Padly jí dokonale. Rukávy měly netopýří tvar a látka byla svůdné hedvábné šarmé. Celkově vzato ji zakrývaly od krku po paty. Dokonce ani paže neměla odhalené.

„Jsou pěkné,“ připustila. „Ani zdaleka se nepodobají těm bikinám. Jsou – Proboha, Elaine!“ Terri se otočila, aby se podívala na záda – až na to, že tam žádná nebyla. Přes ramena vedl drobounký provázek a pak prázdno až dolů k… k… „To mi z toho vyčuhuje vršek zadku?“

„Samozřejmě že ne.“ Elaine ji otočila tváří k zrcadlu. „Věděla jsem, že budou dokonalé.“

Terri natáhla paže dozadu, aby zjistila, kolik kůže je odhalené. Všechna. Bylo jí vidět zapínání podprsenky. „Jaké si mám v tomhle vzít spodní prádlo – ne že bych si to někdy oblékla, jen by mě to zajímalo.“

„Vůbec žádné. Musíš jít úplně naostro.“

„Nemůžu –“

„Terri, až se dostaneš do mého věku a všechno začne klesat, budeš potřebovat silné podpůrné oblečení. Ale ty, drahoušku, jsi mladá a pevná, že bys mohla skákat přes překážky a nic by se na tobě nepohnulo. Pod tyhle šaty si nic nevezmeš. Žádné kalhotky, které by byly vidět, žádná podprsenka. Budeš nahatá. Jako lesní víla.“

„Ne,“ odmítla Terri, „v žádném případě.“ Natáhla se po vázání, ale Elaine ji chytila za ruku.

„Až ti bude pětačtyřicet, chci, abys mi vyprávěla o večírcích, na které jsi nešla, a šatech, které sis neoblékla, protože… protože… Cože to bylo za důvod? Bojíš se toho, co řeknou lidi?“

Terri se na sebe dívala do zrcadla. Ty šaty byly doopravdy pěkné. Klouzaly jí po těle, jako by přes ni byly přelité. Jediným nedostatkem byly švy na jejím spodním prádle. Kdyby pod šaty neměla nic, ty linky by tam nebyly.

Elaine lidi oblékala po dvacet let a znala ten pohled. Podala Terri velké oválné zrcadlo a otočila ji.

Ty šaty vážně odhalovaly celá záda. Vzhledem k tomu, že neustále zvedala motory a řetězy a tak dále, měla tam spoustu svalů. Svalů, které jejím zádům dodávaly tvar.

Občas, pomyslela si Terri, už opravdu měla dost snahy smazat to, co její matka provedla. A co hůř, zdálo se, že to nefungovalo.

Přesunula ruční zrcátko na stranu a podívala se na šaty zepředu. „Tak naostro, hm?“

„Rozhodně.“

S Elaine se na sebe usmály v zrcadle.

Zatímco Nate mířil na tancovačku, v uších mu zněla Stacyina slova. Dozvěděla se, že s Terri „žili“ spolu, a on se jí to snažil vysvětlit. Moc se mu to však nepovedlo, zvlášť když přiznal pravdu o tom, že se mu nelíbí kancelář, kterou pro něho Stacy vytvořila.

„Snažila jsem se pomoct tvé práci – té, o které jsi tvrdil, že ji chceš. Nepokoušela jsem se tě přesvědčit, aby ses vzdal svobodného ducha a vysedával v kanceláři. Chtěla jsem vytvořit domov pro muže, za kterého ses vydával. Nikdy jsem tě neviděla v jiném oblečení než v tom, které navrhl nějaký italský návrhář. Omlouvám se ti, ale domnívala jsem se, že to jsi ty. Ale ne. Vypadá to, že máš mnohem radši džínsy a tenisky a chceš ženskou, která nad tebou bude slintat.“

„Terri ne-“

„Jestli ji hájíš přede mnou, svou snoubenkou, ženou, kterou jsi požádal o ruku, tak tě upozorňuju, že toho budeš litovat. Jdi k čertu! Obsadil jsi mě do role ješitné upjaté ženské, která se tě pokouší přinutit… hrát bridž a jednoho dne se stát starostou malého jižanského městečka. Nevím, jestli jsi muž, do něhož jsem se zamilovala, nebo nějaký týpek, který tráví celé dny v člunu. A víš ty co, myslím, že ani ty to nevíš. Nathanieli, nemusíš se rozhodovat, kterou ženu chceš, musíš se rozhodnout, kdo doopravdy jsi.“

S tím vyšla z místnosti a Nate skoro spadl ze židle. Zdálo se, že jsou na něho všichni naštvaní.

Nate tu není. To byla Terriina první myšlenka, když pohledem pátrala po přeplněném tanečním parketu. Přes šaty si přehodila rudou kašmírovou šálu, kterou jí Elaine půjčila. Jeden konec měla přehozený přes rameno a připnutý. Uvnitř však bylo teplo, a pokud se nechce začít potit, bude si ji muset sundat – a odhalit holá záda.

Jako druhé ji napadlo, že je idiot. Proč stojí u zdi a hledá muže jiné ženy? Nebo jak to bylo? Během dvou dnů festivalu Stacy několikrát zahlédla v jejím stánku. Nadšeně klábosila se spoustou lidí, kteří se zastavili, aby si prohlédli její návrhy.

Jednou na ni Stacy krátce zamávala a usmála se. Terri věděla, že se Stacy dozvěděla o ní a Nateovi a o tom, že spolu „žili“. Očekávala, že bude druhá dívka zuřit. Však víte, jako ve všech knížkách a filmech a hádkách od počátku věků. Ženy se nervaly do krve kvůli receptům. Pouštěly se do bitvy kvůli mužům.

Jenomže Stacyin úsměv byl opravdový. Nebo ne? uvažovala Terri. Neměla by dávat pozor v zapadlých uličkách na možné zabijáky?

Zvedla oči a uviděla, že před ní stojí Turnerova dvojčata. Na sobě měla identické smokingy, dokonale padnoucí a klasicky jednoduché. Vypadat tak prostě stálo tisíce – a díky tomu působila ještě úchvatněji než obvykle. „Nechali jste si do manžet všít svoje jména?“

„Sundáme si je a můžeš se podívat.“

Terri se musela rozesmát. „Nemáte s sebou vy dva doprovod?“

„Celý svět je náš doprovod,“ prohlásil Brett.

„Kdybychom potřebovali gardedámu, nabídla by ses?“ zeptal se Brent.

Nejdřív netušila, co tím myslí, ale přejížděli ji pohledem odshora dolů a culili se. Šaty až na zem s dlouhými rukávy a velkou šálou ji celou zakrývaly.

„Kdo tě oblíkal? Tvoje babička?“

„Vlastně to byla Elaine.“ Terri odepnula šál a podala ho Brettovi. Když uviděli, jak jí šaty těsně přiléhají k tělu, vytřeštili oči.

„Ahoj, Terri,“ zavolal pubertální chlapec za nimi. Stál v hloučku dalších mladíků.

„Ty šaty jsou obráceně,“ vykřikl jeden z nich.

„Zatancuješ si se mnou?“

„S námi všemi?“ zahihňal se jiný.

Výrazy dvojčat prozrazovaly, že nechápu, co se děje. Terri se na ně usmála. „Dejte to do šatny, ano?“

Zvedla bradu, vykročila mezi nimi a vešla na taneční parket, s odhalenými zády.

Dvojčata za ní se tvářila uspokojivě, ale nezmohla na slovo. Když došla k tanečníkům, ohlédla se přes rameno. Ohromeně na ni zírali s otevřenými pusami.

Terri moc netancovala, ačkoliv ji opakovaně o tanec někdo žádal. Byla si jistá, že kdyby se pohnula příliš rychle, mohla by z těch šatů vypadnout. Při pomalém tanci zase její partner uvažoval, kam dát ruce – nebo je dával všude po její nahé kůži.

Nate se objevil teprve po jedenácté. Byl ve smokingu, který mu dokonale padnul. Jeho široká ramena, úzký pás a silná stehna v něm nádherně vynikly. Terri ještě nikdy neviděla nikoho tak nádherného jako on.

Právě bojovala s rukama sedmnáctiletého chlapce, který se je snažil vsunout do částí, které byly zakryté hedvábím.

Nate klučíka chytil v pase a odsunul ho stranou, pak chvíli hleděl na Terri, než jí podal ruku. Když ji přijala, světla se změnila. Reflektor zazářil na ně a zbytek místnosti potemněl. Zazněla pomalá a klidná hudba.

Nikdo jí nemusel prozrazovat, že to zařídil.

Úsměv, který jí věnoval, jako by říkal, že ví, na co myslí. Přitáhl si ji k sobě, její záda proti své hrudi.

Nikdy spolu netančili, ale pracovali a bydleli spolu. Jejich těla do sebe zapadla. Dokonce i na deseticentimetrových podpatcích nebyla Terri tak vysoká jako on a jejich vysportovaná těla k sobě pasovala.

To je ten druhý Nate, pomyslela si. Ten, o němž jí vyprávěla Stacy, ale ona ho nikdy neviděla.

Následovala ho, když ji otočil a zaklonil, zatímco ji podpíral pažemi. Byl to baletní tanec: elegantní, uhlazený, vytříbený.

Zrovna když si myslela, že je konec, hudba se změnila na smyslný rokenrol.

Nate si sundal sako, hodil ho jednomu z dvojčat a uvolnil si kravatu.

Všichni pohlédli na Terri. Co si sundá ona? Zvedla ruce a pomalu se otočila. Bylo jasné, že říká, že má na sobě jenom ty šaty.

Kolem nich se ozvalo mumlání, smích, hihňání, puberťácké chichotání.

Přestože byl Nate samý sval, rozhodně se uměl hýbat! Začal kroužit boky a Terri se k němu přidala. Přibližovali se k sobě, nakláněli se, kopírovali pohyby toho druhého, ale nedotýkali se.

Sklonili se, s boky skoro u podlahy, aniž by ustali v pohybu starobylým rytmem muže a ženy, a pak se zase zvedli.

Hudba se znovu změnila. Byla rychlejší, hlasitější. Publikum kolem nich tleskalo.

Terri je slyšela, ale oči měla jenom pro Natea. Jen pro něho. Jako by existoval pouze on a nikdo jiný. Její tělo dělalo to, o čem snila, o čem fantazírovala. Opravdu cítila jeho ruce na své kůži!

Když hudba ustala, Nate ji zvedl do náruče a ona si položila hlavu na jeho hruď. Slyšela potlesk, záleželo však jenom na Nateovi. Na jeho srdci, na jeho teple. Čelo tiskla k pokožce na jeho krku, on měl ruku položenou na jejích nahých zádech.

Na okamžik měla dojem, že ji odnese ven, ale nic takového se nestalo. Postavil ji na zem, a když zavrávorala, znovu ji k sobě přitáhl. Propletl si s ní ruce. Byly jemné a teplé. Držení za ruce bylo intimní jako polibky.

Pomalu si začala uvědomovat, že se na ně lidé dívají. Ti od jezera se usmívali, tak jak to dělávají, když si myslí, že vidí pravou lásku.

Jenomže obyvatelé městečka se mračili. Tanec byla jedna věc, jenže držení se za ruku se snoubencem starostovy dcery bylo něco dočista jiného.

Terri vykouzlila na tváři úsměv a odstoupila od Natea. „Děkuju,“ řekla nahlas a pak se jako Popelka otočila, aby uprchla z plesu. Princ Nate patří princezně, ne dívce z člunu.

Nate ji ovšem nenechal utéct. Držel ji za ruku tak, až ji to skoro bolelo. Zamračila se na něho, aby ji nechal jít, ale neposlechl. Místo toho si ji k sobě znovu přitáhl v pomalém tanci, její ruku si přiložil na srdce a svou tvář na její hlavu.

„Stacy mi vrátila prsten,“ zašeptal.

Terri při těch slovech poskočilo srdce, ze všech sil se ho ale snažila uklidnit. „Byla to ošklivá scéna?“

„Brutální. Bolí, když člověk slyší pravdu sám o sobě.“

Kolem nich se kolébaly další páry, a když teď nepředváděli show, lépe jí to myslelo – nebo aspoň tak, jak to šlo, když se Nateovo tělo tisklo k jejímu. „A teď čekáš, že se my dva dáme dohromady?“

„Ano, doufal jsem v to.“ Zatočil se s ní dokola a přitáhl ji zpátky, usmíval se tak, jako by říkal, že konečně dostane, co chce.

Terri se nadechla a promluvila tak tiše, aby ji slyšel jen on. „Celý život slýchávám šeptandu o tom, jak byla moje matka žena volných mravů.“

„To s tebou nemá nic společného.“

„Myslíš, že ne? Vím, že jsi slyšel o těch dvou klucích, které jsem zmlátila na střední. Pokusili se mě znásilnit. Tvrdili, že jsem jako moje matka a že to chci.“

Nate se náhle přestal hýbat a odtáhl se, aby na ni viděl. Oči měl plné vzteku.

Terri se ohlédla na páry kolem nich. Všichni na ně zírali. Přitiskla se k Nateovi. „Prosím. Ne tady. Ne teď.“

Chvíli mu to trvalo, ale znovu začal ztuhle tančit na hudbu. Cítila hněv v jeho těle.

„Kdybychom ty a já… kdybychom byli spolu, všichni by si mysleli, že jsem ukradla muže dceři starosty, která si ho měla vzít.“

„Můžu se svobodně rozhodovat.“ Nate měl zaťaté zuby, jak zuřil  kvůli tomu, co mu prozradila o tom středoškolském incidentu.

Terri jeho slova ignorovala. „Naše děti by moje problémy zdvojnásobily. Matka a babička byly běhny. Bála bych se pustit svou dceru z domu. A syn by se musel neustále prát. Byli by –“

„To se nestane.“ Nate se od ní pokusil odtáhnout, ale držela ho a dál předstírala tanec. Mluvila tlumeně, přímo do jeho ucha. „A ty! Tolik by tě nenáviděli za to, že jsi ublížil starostově dceři, že bys nikdy nezískal jediného klienta. Co budeš dělat? Celý den za mnou pobíhat a vytahovat turisty z vody? Chceš přejít z mezinárodní diplomacie na Terriina ,pomocníka‘? Chlapíka, který jí pomáhá? Říkali by, že jsi moje manželka. Zvládl bys to?“

Nate se přestal hýbat a zděšeně na ni zíral. „Tohle je směšné. Nemůžeš dovolit ostatním, aby řídili tvůj život.“

„Neměli bychom, ale všichni to děláme.“ Uvědomovala si, že je ostatní pozorují. Vzala ho za ruku a odvedla ho ven do chladné noci. Jakmile osaměli, obrátila se k němu.

„Přemýšlela jsi o tom, že?“ zeptal se.

„Od toho pikniku na nic jiného nemyslím. Napadlo mě, že možná…“ Odmlčela se.

„Že možná co? Že se proberu a uvidím, jak jsem byl slepý?“

„Blesklo mi to hlavou.“ S úsměvem k ní vykročil a Terri věděla, že ji chce políbit. Ona o tom snila ode dne, kdy se setkali. Ustoupila však od něho. „Musíš odejít.“

„Ne,“ řekl Nate.

„Ne napořád. Jenom než se z toho městečko vzpamatuje.“

„Mám ti říct, co si o tomhle městečku myslím?“

„Ne.“ Položila mu ruku na hruď. „Během své kariéry mírotvorce poradil jsi někdy lidem, aby si od sebe odpočinuli? Aby dali ostatním čas se uklidnit?“

„Nelíbí se mi, když jsi tak chytrá.“

„Ani mně ne,“ hlesla. „Nesnáším to! Kéž bych dokázala zvednout bradu vzhůru a říct jim, ať se jdou bodnout. Pak bychom my dva mohli… Mohli bychom –“

Nate ji přitáhl do náruče a pohladil ji po vlasech. „To je v pořádku. Nebreč. Uděláme, co budeš chtít. Co budeš potřebovat.“ Rukou sklouzl na její nahá záda. „Přemýšlela jsi o našich dětech? My Taggertové míváme obvykle velké rodiny.“ Oběma rukama jí přejel po kůži, konečky prstů vklouzl pod hedvábí po stranách. „Miluju tyhle šaty. Vážně. Je to ten nejlepší kousek oděvu, co jsem za celý svůj život viděl. Vážně pod nimi nic nemáš?“

Pevně ho zatlačila do hrudi, aby získala odstup. „Myslím to vážně. Nemůžeš tady zůstat. Musíš ze Summer Hillu hned odejít. Zítra budou všichni probírat, jak jsme spolu vášnivě tancovali tentýž večer, co jsi Stacy zlomil srdce.“

„Ve skutečnosti vypadala, že se jí spíš ulevilo, než že by byla naštvaná. A její otec se mohl radostí přímo zbláznit.“

„Děláš vtipy, jenže městečko takové nebude. Budou říkat –“

„Už o tomhle městě nechci slyšet jediné slovo! Pojď se mnou. Moje rodina ti někde koupí vlastní jezero. Ty a Brody a –“

Terri se otočila a chtěla odejít.

Nate ji chytil za paži. „Omlouvám se. Vrátím se na podzim a můžeme –“

„To je moc brzy. Spíš tak za rok.“

„V žádném případě! To je moc dlouho.“

„Pokud nedokážeš přepsat můj život, je to polovina času, než bude třeba.“

Ven vyšel nějaký pár, podíval se na Natea a cestou kolem nich si začal něco špitat.

„To jsou přátelé starosty Hartmana.“ Odvrátila se.

„Terri, nemůžeš žít v takovém strachu. Nemůžeš –“

Otočila se k němu tváří. „Co ty o tom víš?“ Zlobila se. „Jaké máš právo mě soudit? Otec a já jsme strávili čtyřiadvacet let snahou dokázat tomuhle městečku, že jsme vážení lidé, a ty chceš, abych to v jediném dni zahodila? Proč? Protože nemůžeš pár měsíců počkat, abys dostal to, co chceš? A navíc si to možná rozmyslíš. Možná budu příští Stacy.“

Z Nateovy tváře vyprchal vztek a objevila se v ní bolest, když od ní poodstoupil. „Máš pravdu. Na sto procent pravdu. Já, ehm… Uvidíme se za rok. Možná. Kdo ví, co přinese budoucnost?“ Vrazil ruce do kapes, otočil se k ní zády a vykročil do tmy.

16

„Nebudu brečet,“ opakovala si Terri. „Zase ho uvidím. Tohle není konec. Já –“ Dveře jejího domu byly otevřené. Často je zapomínala zamknout, ale obvykle je nezapomínala zavřít.

Objevil se blesk, začátek letní bouřky.

Terri vešla do potemnělého domu a natáhla se po vypínači, ale další blesk ozářil Natea před okny. Jen tam tak stál v bílé košili a černých kalhotách, nic neříkal, ovšem díval se na ni – a ona věděla, na co myslí.

Nebyl to ale jejich problém? Jedli stejně, pracovali stejně, mysleli si totéž.

Dnešní noc, pomyslela si. Máme dnešní noc.

Upustila klíče na podlahu a pak jen stála a čekala, až k ní přijde. Stačilo pár kroků a držel ji v náruči.

Už ji předtím políbil, ale ani zdaleka se to nepodobalo tomu, když se jí jeho rty dotkly tentokrát. Byl muž, jenž po ní toužil, zoufale po ní prahl celou svou duší.

V tom polibku se odrážely hodiny, dny, celé týdny touhy po ní. Jeho rty se zmocnily jejích, jeho jazyk vyzýval její. Objal ji a přitáhl si ji pevně k sobě.

Terri o téhle chvíli snila. Jenomže skutečnost byla lepší. Jejich těla do sebe dokonale zapadla. Silná a pevná, svalnatá a tvrdá.

Když od ní ustoupil, následovala ho, ale natáhl paži, s rukou jemně položenou na její klíční kosti.

Stála bez hnutí, zmatená tím, co dělá. Nechtěl nic víc než jen polibek? Dá jí pusu a pak uteče?

Terri se na něho zamračila. „Můžeme –“

Nate ruku odtáhl – a v tu chvíli Terri začaly padat šaty dolů. Chytila je. Rozvázal ramínka za krkem.

S prostopášným úsměvem se na ni Nate zadíval.

Terri pohnula rukama, zakroutila rameny a hedvábí sklouzlo na podlahu.

S uspokojením sledovala, jak Nateovi mizí úsměv z tváře. Jeho pohled přešel k jejím chodidlům a pak se pomalu sunul nahoru po jejím nahém těle. Měl na ni dokonalý výhled. Než doputoval k jejím očím, na čele se mu perlil pot.

Ach! Ten hluboký pocit triumfu, když žena vidí chtíč v očích muže, jehož miluje.

Rozpřáhla paže a pomalu se otočila, aby ji viděl celou, zepředu i zezadu. Byla hrdá na postavu, jíž dosáhla celoživotní prací.

Když se obrátila k Nateovi, v očích měl divoký pohled. Přitáhl si ji k sobě, jeho oblečení na její nahé kůži.

„Nechci ti ublížit,“ hlesl.

Věděla, jak to myslí: hezounká, křehká Stacy. Pohrdavě si odfrkla. „Jen to zkus.“

Jako by její slova uvolnila cosi v něm. Když ji zvedl, objala ho nohama kolem pasu, zatímco jí rukou přejížděl po jedné z nich až ke kotníku a přitom ji dál líbal.

Netušila, kdy si rozepnul kalhoty, ale než ji přirazil ke zdi, byl připravený. Vstoupil do ní plnou silou své touhy. Prohnula záda proti zdi a přitlačila se k němu, aby se dostal co nejhlouběji do ní.

Když se v ní začal pohybovat, Terri zvedla paže, rukama se opřela o zeď a vzepřela se. Nate s tím neměl problém. Bez potíží unesl celou její váhu, snadno se postavil její síle. Chytil ji za zadek a přitáhl si ji ještě blíž.

Když vyvrcholil, Terri mu zatínala nehty do zad a snažila se z něho servat košili.

„Promiň,“ zašeptal jí do ucha. „Příště jsi na řadě ty.“

Odnesl ji chodbou do pokoje, který býval jeho ložnicí.

Očekávala, že ji jemně položí, ale nic takového se nestalo. Upustil ji tak, až nadskočila na matraci.

„Noc za nocí jsem tady ležel a představoval si tohle.“ Díval se na její krásné nahé tělo na posteli.

„A to jsem si myslela, že sis mě ani nevšiml.“

„V těch šortkách?“ Pomalu si rozepínal košili, dával si na čas. „Ustřihla sis je sama?“

„Možná.“ Otočila se na bok, zvedla jednu nohu a ruku mu položila na křivku zadku. „Bylo to na tebe moc?“

Když Nate shodil košili, Terri se ostře nadechla. Bude se dotýkat toho, co tak často sledovala!

„Ty sis zkrátila šortky a já tak posiloval, až jsem si z toho málem natrhl svaly.“

Zvedla se na kolena a přejela mu rukou po hrudi, po křivkách tvrdých svalů. „Stálo to za to.“

Rychlým gestem nechal kalhoty spadnout na podlahu – a Terri ho uviděla před sebou, tvrdého a vztyčeného. Přejela konečkem prstu po celé jeho délce.

„Není to na tebe moc?“ zeptal se chraplavě. „Všichni muži v mé rodině jsou –“

„Sklapni,“ prohlásila potěšeně a Nate zavřel pusu.

Milovali se celou noc. S Terri nahoře, dokud se pod ní netřásly nohy, pak ji Nate překulil pod sebe.

Nejdřív dával pozor, aby na ni nenalehl plnou vahou, ale ona se jen smála. „Nejsem žádná holka z města.“ Věděli, koho myslí, ačkoliv jméno nevyslovila. Realita, následky a to nejhorší, odloučení, to všechno přijde až zítra.

Pro teď, na tuhle jedinou noc v nebi, mají jeden druhého.

Jenom jednou se ji Nate pokusil přesvědčit, aby ustoupila z té roční odluky. Terri odpověděla: „Nemůžeme si vybudovat život na slzách nevinného člověka.“

Pak už toho moc nenamluvili. V posledních týdnech přece nedělali nic jiného. Mluvili, aby zakryli svou touhu. Mluvili o práci a jiných lidech a svých zážitcích, aby nemuseli říkat, co doopravdy chtěli říct. Dělili se o zkušenosti namísto o emoce. Přiznání minulých pocitů namísto prohlášení pravé lásky.

Objevilo se pár jemných náznaků budoucích přání a tužeb. Kousíčků naděje, že budou nějak spolu.

Ale všechno bylo nahrazeno doteky, ochutnáváním, jazyky, prsty, rukama. Prozkoumávali svá těla, která viděli, ale neměli dovoleno se jich dotýkat.

Společně se osprchovali. Posilnili se pikantními sendviči a pak ze sebe vzájemně slízali hořčici.

Smáli se. Každý dotek, každé gesto je rozesmálo. Štěstí, jež bylo odloženo, potlačeno, v nich procitlo s radostí, jež začala uvnitř a pak vybuchla ven. Pokud se o smíchu dalo říct, že vytryskl z pórů jejich pokožky, pak se tak stalo.

Když vyšlo slunce, světlo vycházející z nich začalo uvadat. Leželi bez hnutí, Terri se hlavou opírala o jeho rameno, těla měli propletená.

Neexistovala slova, jež by si mohli říct. Vše bylo vyřčeno. Musejí se rozdělit. Ne kvůli sobě, ale kvůli těm, které milovali – a budou milovat. Oběť, již činili, byla pro lidi, kteří si nezaslouží bolest nebo v některých případech víc bolesti. Byla na ochranu dětí, které budou mít.

„Mohl –,“ začala Terri, ale Nate jí položil prst na rty.

Něžně ji hladil po vlasech. Tak jemně, tak sladce, až usnula. A když se probudila, byl pryč.

17

Nate byl ve Washingtonu, seděl na nenáviděné bílé pohovce v bytě, v němž bydleli se Stacy. Byl předkloněný, s hlavou v dlaních, a snažil se nemyslet na to, že jeho život skončil. Rok! Musí se od Terri držet dál celý rok.

Když v chodbě zazněly kroky, ani nevzhlédl.

„Můžu se zeptat, co děláš v mém bytě?“ ozval se Rowan.

Nate se s povzdechem narovnal a podíval se na bratrance. „Proč jsi tu?“

„Bydlím tu a právě teď mám dovolenou.“

Pro Natea nebylo snadné odtrhnout myšlenky od svých vlastních problémů, ale Rowan vypadal příšerně. Na čele měl velký obvaz, nazelenalý monokl na oku a modřinu na čelisti. „Zase tě postřelili?“

„Ne. Omdlel jsem a spadl ze schodů, nebo obráceně. Nepamatuju si to přesně.“ Posadil se na druhý gauč. „A co ty? Když jsem tě viděl naposledy, byl jsi v nemocnici. Tehdy jsi vypadal líp než teď.“

„Taky jsem se tehdy cítil líp.“

„Hm,“ zamumlal Rowan. „Tvoje holka ti dala kopačky?“

„Holky. Množné číslo.“

Rowan nadzvedl obočí. „To je ta nejzajímavější věc, co jsem za celé dny slyšel. Vyprávěj mi o tom.“

Chvíli seděli mlčky, dva velice pohlední muži, fyzicky naprosto odlišní. Rowan byl štíhlý a pružný, stejně jako Nate velký a pevný. Ovšem oba měli v očích nešťastné výrazy.

„Asi by se dalo říct, že mám taky potíže s pamětí. Byl jsem zamilovaný do jedné ženy, pak jsem strávil pár týdnů s jinou a stěží si na tu první pamatoval. První se mnou nemluví a ta druhá mi oznámila, abych se vrátil za rok. Mám dojem, že s tou druhou dívkou mě dal dohromady tvůj táta.“

Rowan se maličko pousmál.

Nate se zazubil. „Ta druhá dívka, ta, kterou mám rád, má bývalého přítele, který se vrací do města. Všichni ho zbožňují, ale mě by nejradši oběsili před radnicí.“ Když se Rowan tvářil skepticky, Nate dodal: „Otec té první dívky je místní starosta.“

Rowan se rozesmál. „Myslím, že možná zvítězíš – nebo prohraješ. Co tedy budeš dělat?“

„Mohl bys toho bývalého přítele zatknout? Vsadit ho na rok za mříže?“

„Ten rok má městečku umožnit, aby zapomnělo na to, co jsi provedl starostově dceři?“

„Jo,“ potvrdil Nate. „Aby Terri neměla v tom zatraceném městě další vroubek.“

„To je ta, se kterou jsme šli na večeři? Ano, znám ji. Stacy Hartmanová.“ Rowan vstal. „Máš v plánu zůstat tady ve Washingtonu, nebo se vrátit domů?“

„Ještě jsem se nerozhodl.“

„Kdo je ta druhá dívka?“

„Terri Rayburnová od jezera.“

„Mám dojem, že jsem ji jednou potkal, když jsem byl u táty. Vysoká? Umí dobře plavat?“

„Nohy jako plnokrevník.“ Nate vrazil ruce do kapes a zíral do podlahy.

„Máš hlad? Můžeme si objednat v jedné restauraci v ulici. Mají kapustový salát, je moc dobrý. Nebo chceš spíš Taggertovic hostinu z masa proloženého masem?“

Když Nate zvedl pohled, v očích mu zajiskřilo. „Kapusta, hm?“

Rowan věděl, že je to vtip na jeho účet, ale nevadilo mu to. „Jestli už v Summer Hillu nejsi vítaný, co budeš dělat, aby sis příští rok vydělal na živobytí? Nemáš tam kancelář?“

Nate se napřímil. „Obrovskou. Stacy ji zařídila podle tohohle bytu.“ S nechutí se zadíval na bílý nábytek. „Myslí si, že je to tu hezké.“

„Jo?“ Rowan se usmál. „Souhlasím. Jednoduché. Čisté.“

„Pamatuješ si na Stantonův dům?“

Rowan si položil ruku na čelo. „Stantonův dům? Ten velký barák přímo uprostřed města? Co se rozpadá, ale šlo by ho opravit?“

„To je on.“

Rowan otevřel jeden šuplík, vytáhl několik jídelních lístků a prolistoval je. „Je to nádherný starý dům. Vždycky se mi líbil.“

Nate zavrtěl hlavou. „Tobě se ta barabizna líbí?“

„Jo, moc.“ Rowan Nateovi podal jedno menu. „Itálie. Spousta masa. Jestli to nepřečteš, přeložím ti to. Zavolej tam a objednej, než si dám sprchu.“ S tím odešel z místnosti.

Nate pohlédl na lístek, ale neviděl ho. Má rád kapustu, líbí se mu Stantonův dům, jeho byt je celý bílý. Možná že měl Kit pravdu, když Stacy dohazoval svého syna. A možná že měl pravdu, když poslal Natea do Terriina domu.

Jenomže Nate to všechno zvoral. Tolik žárlil, že Kit poslal svému synovi krásnou mladou dívku, že… Nadechl se. Udělal všechno, co musel, aby ji získal – včetně toho, že se stal někým, kým nebyl. Nerad si to přiznával, ale možná se snažil být Montgomery – konkrétně se ze sebe pokoušel udělat Rowana.

„Dal jsem Stacy pivo, když toužila po šampaňském,“ zašeptal.

Ve dveřích se objevil Rowan, ručník omotaný kolem pasu. „Už jsi něco objednal?“

Podle Nateova názoru byl Rowan příliš vyzáblý. V dobré kondici, ale neměl moc svalů. Ale možná že se Stacy právě tohle líbilo. Podle toho, jak se vždycky snažila Natea přesvědčit, aby zhubl, mu to připadalo pravděpodobné. „Ještě ne,“ prohlásil a vytáhl telefon.

Než dorazilo jídlo, Rowan a Nate byli tak nabručení, že sotva mluvili. Seděli u skleněného stolku se skloněnými hlavami. Fakt, že Rowan nevytáhl talíře a řádné příbory, prozrazoval, v jak vážném je stavu. Plastovou vidličkou se vrtal v citronových těstovinách, jež byly stále v jídelním boxu.

„Mohl bys mi sehnat fotku Williama Thorndykea?“ zeptal se Nate. „Možná bych se měl ale podívat do nějakého kostela, protože teď už je ten kluk nejspíš prohlášený za svatého. Terri s ním odpluje na obláčku.“

„Rayburnová! Už si vzpomínám. Neutekla její máma s nějakým chlapíkem?“

„Jo,“ potvrdil Nate chraplavě. „Její máma jo.“

„Byl jsem ještě dítě, ale pamatuju si, když k tomu došlo. V tu dobu jsme byli v Dubaji. Táta se naštval a chtěl se vrátit domů, aby zjistil, co se doopravdy stalo. Tehdy na někoho řval do telefonu.“

„To jsem s ním ještě nebyl, jinak by určitě ječel na mě.“

Rowan Nateovo tvrzení ignoroval. „Byl to šerif. Táta vykřikoval, že Lisa –“

„Leslie.“

„Že Leslie byla zavražděna a její tělo hozeno do jezera, ale šerif to nechce vyšetřit.“

„Tomu věřím. Uklízel jsem nepořádek kolem starého mola a tam dole jsem něco zahlédl. Vypadalo to jako…“ Nate vytřeštil oči jako v hororovém filmu.

„Jako co?“

„Jako…“ Nate mluvil šeptem. „Vypadalo to jako střecha auta.“

Rowan pohlédl na svého bratrance, pokoušel se mu číst myšlenky. „Možná že měl táta pravdu. Mohlo dojít k nehodě.“

„Nechala vzkaz,“ prohlásil Nate.

„Máš důvod se domnívat, že ho nenapsala ona?“

„Jo. Všichni, kdo ji znali, tvrdí, že byla do svého manžela a dítěte blázen.“ Nate se nadechl. „Frank mi prozradil, že Leslie Rayburnová před svým příchodem do Summer Hillu neexistovala. Máš přístup k záznamům FBI? Rád bych si ji trochu proklepl.“

„Mám.“ Rowan se usmíval. „Cokoliv, jen když nebudu muset myslet na to, co se mi honí hlavou!“

Nate vytáhl mobil a začal psát zprávu. „Frank mi dal svoje číslo.“

Pošlete mi svoje záznamy o Leslie. Všechno, co máte.

Doplnil své klientské číslo ve FedExu a adresu bytu. Nakonec dodal: Je se mnou můj bratranec z FBI. Všechno projde. Pak mobil odložil na stůl. „Ty záznamy by měly dorazit za den nebo dva. Tedy jestli se mnou Frank vůbec mluví. Zajdu si dolů do posilky.“

„Půjdu s tebou.“ Oba potřebovali fyzické cvičení.

Druhý den ráno ve čtyři Rowan rozrazil dveře Nateovy ložnice. „Právě mi volali zezdola, že je dole ve vestibulu nějaký chlap s hromadou krabic a chce jít nahoru.“

Nate v noci nemohl usnout, takže byl teď grogy.

„Je to ten tvůj šerif.“

Nate vytřeštil oči. „Frank?“ Odhodil deku, natáhl si džínsy a tričko a vklouzl do sandálů. „Jdu dolů.“

„Abych neslyšel, jak ti říká, co si o tobě myslí?“

„Taky, a abych dostal ty záznamy, než si to rozmyslí.“ Rychle vyběhl z bytu. Kdyby se nenacházel na osmnáctém poschodí, seběhl by po schodech. Samozřejmě že výtahu trvalo věčnost se dostat k němu.

Frank Cannon, vypadající utahaně a naštvaně, stál ve velkém mramorovém vestibulu, v ruce pevně svíral držadlo vysokého vozíku na zavazadla. Na něm bylo naskládáno na půl tuctu otlučených starých krabic. Vrhl na Natea pohled, kterým mu dával najevo, že doufá, že on a jeho potomci shoří v pekle.

Nate nic neřekl, jen mávl k výtahu a ustoupil. Frank mlčky odtáhl vozík dovnitř.

Ve výtahu spustila veselá melodie. Zdála se úplně mimo vzhledem k zachmuřeným pohledům dvou mužů stojících na opačných stranách vozíku.

Výtah zastavil na šestém podlaží, kde nastoupila bělovlasá dáma s malým psíkem v náruči. Dveře se zavřely.

„Jak se má Stacy?“ zeptal se Nate.

„Vrhla se do proměny Thorndykeova domu jako saň. Vyhodila všechen bílý nábytek a fotky s divokými mustangy a posílá ti účet. Myslím, že ten ostnatý drát si nechala jako zvláštní vzpomínku na tebe.“

Nate přikývl. Stařenka vystoupila v desátém poschodí.

„Co Brody a Elaine?“ vyzvídal Nate.

Frankova čelist se stěží pohnula. „Zavřel se ve svý kanceláři. Jeden člověk ho požádal, aby mu pomohl zacouvat s člunem, a Brody mu vylíčil, co si s tím člunem může udělat. Do detailu. Elaine dala všechno ve svým obchodě do výprodeje. Vypadá to, že možná odjede z města.“

Frank stiskl červené tlačítko, výtah se zastavil a on se zadíval na Natea. „Proč se nezeptáš na ni?“

Nate zíral přímo před sebe. „Protože vím, jak jí je. Dělá svoji práci, ale je zamlklá. Ničeho se neúčastní. Večer sedí v jednom z…“ Zaváhal. „V jednom z našich křesílek a dívá se na vodu.“

Frank chvíli probodával Nateův profil pohledem, pak znovu stiskl červené tlačítko a výtah se rozjel. Nate měl pravdu. „Kdo je to ten tvůj bratranec od FBI?“

„Kitův syn.“

Frank si tak hlasitě potěšeně povzdechl, až Nate protočil oči.

Rowan na ně čekal v otevřených dveřích bytu. Byl oblečený v čerstvě vyžehlené košili, kalhotách s puky vpředu a italských mokasínech.

Frank přelétl pohledem od něho na Natea v jeho tričku, na němž stálo: Pššš… zdá se mi o pivu, džínsech a ošklivejch černejch sandálech, a pak znovu zpátky. „Ty jsi ten synek, se kterým chtěl Kit seznámit Stacy Hartmanovou?“

„Jsem,“ potvrdil Rowan.

„Ten tvůj tatík je chytrej chlap.“

Nate za ním se kabonil a Rowan potlačil uchechtnutí.

Frank konečně pustil vozík. „Radši se hned pusťte do čtení. Jel jsem celou noc, abych se sem dostal, takže jdu do postele.“ Tázavě se zadíval na Rowana.

„V obou postelích někdo spal. Můžu převléknout povlečení nebo –“

„Ukaž mi tvoji postel,“ zavrčel Frank a pak Rowana následoval po chodbě. Zarazil se ve dveřích. „On si postel ustlal,“ pronesl tak hlasitě, aby ho Nate slyšel. „Opravdickej gentleman.“ Frank vešel do ložnice a pevně za sebou zabouchl dveře.

Když se Rowan vrátil do obýváku, podíval se na Natea a rozesmál se.

„Jsem rád, že tě to pobavilo. Říkal jsem ti, že mě celé městečko nenávidí.“ Nate vyndaval krabice z vozíku a ukládal je na jídelní stůl.

„Udivuje mě, že ti vůbec dovolil se těch záznamů dotknout.“

„Nešťourej se v tom.“ Nate sundal víko z krabice označené Leslie. Uvnitř byly šanony, všechny opotřebované, zřejmě po letech používání. V nich se nacházely novinové výstřižky, stránky se starodávným stylem písma a ručně popsané listy papíru, vytrženého z kroužkových bloků. Všude taky byla spousta fotografií.

Když Rowan zvedl jeden pořadač, zachytil tři snímky, než spadly na zem. Zadíval se na hromadu krabic a pak na Natea. Když promluvil, byl to hlas agenta FBI, ne bratrance. „Odvez ten vozík do haly a pak mi pomoz posunout ten dlouhý gauč. Potřebujeme prázdnou zeď, abychom všechny ty věci mohli dát tam, kde na ně uvidíme.“

18

Franka probudil hlad, ale nevylezl z postele hned. Netušil, co je to za povlečení, ovšem rozhodně trumflo to jeho, které koupil ve výprodeji. Na oknech visely hezké závěsy a mezi nimi prosvítaly sluneční paprsky.

Včera, když přišla zpráva od Natea, by Frank nejradši hodil telefon na zem a dupl na něj. Ten kluk obrátil celé městečko vzhůru nohama! Starosta byl naštvaný, Brody vzteky bez sebe, Elaine pořád brečela a roztomilá Stacy Hartmanová vypadala tak rozčíleně, až se bál, že se do Thorndykeova domu pustí buldozerem.

Starosta mu zavolal a zeptal se ho, jestli můžou Nathanielu Taggertovi navždycky zakázat přístup do města. Frank odpověděl: „Kéž by to šlo, ale starej Thomas Jefferson tvrdil, že to udělat nemůžu.“

Když přišla zpráva od Natea, Frank byl připravený vrátit odznak. „Tomu parchantovi ty záznamy nepošlu, ani kdyby zamrzlo peklo,“ zamumlal.

Ale o hodinu později si to rozmyslel. Konečně měl šanci, aby se na Lesliin případ někdo podíval. Dobře věděl, že to nikdo jiný neudělá. Nikdo ze Summer Hillu, ani žádní policajti, které znal, žádní právníci, prostě nikdo. Podle jejich názoru utekla s nějakým milencem a zmizela. Konec. Fakt, že o ní před jejím příjezdem neexistovaly žádné záznamy, byl jen důkaz, jaký byla podvratný živel.

Frank Leslie znal. Byla to milá mladá dívka. Byla přesně to, co potřeboval, když Jake svého malého bratříčka považoval za budižkničemu. Při jednom ze svých zesměšňujících gest pověsil želízka na zeď nad jeho stůl. „Šerifovi to ušetří čas, když tě musí zatýkat tak třikrát do týdne.“

Byla to Leslie, kdo v něho vždycky věřil. Nikdy to nikomu neprozradil, ale trávíval s ní a s dítětem celá odpoledne. Snažila se stihnout domácí práce, péči o dcerku a pomáhat s podnikem, takže toho měla vždycky až nad hlavu. Uměl skvěle vyměňovat plínky. A Leslie vždycky poslouchala jeho fňukání ohledně bratra a jak neví, co si má počít s vlastním životem.

Po té bouřce, kdy Leslie zmizela, Frank opakoval šerifu Chazenovi, že nevěří té zatracené zprávě, kterou za sebou údajně zanechala. Nevěřil, že měla nějakého milence. „Chodil jsem k ní domů jednou nebo dvakrát týdně,“ vysvětloval Frank. „Nemohla by –“

„Chceš mi říct, že jsi byl jedním z jejích milenců?“ zahřímal šerif.

„Ne! Nikdy jsem se jí ani nedotkl. Pomáhal jsem jí s dítětem.“

Chazen se ušklíbl. „Pokud nechceš, abych všem pověděl, že jsi do toho zapletený, radši odsud hezky rychle vypadni.“

Frank nevyšel ze dveří, přímo utekl. Byl to ten nejzbabělejší okamžik v jeho životě a od té doby toho každý den litoval.

Touha napravit tu zbabělost a odstranit hanbu, již cítil, byla tažnou silou jeho života. Domníval se, že když se stane šerifem, bude mít dostatečné zdroje, aby vyšetřil Lesliino zmizení.

Přihlásil se do voleb, pronesl pár horlivých proslovů a vyhrál.

Během jediného měsíce ovšem zjistil, že šerif z maloměsta má jen malou moc – nebo přinejmenším ne ten typ, který potřeboval. Nemohl nechat rozběhnout federální vyšetřování, nemohl povolat velké kluky se všemi jejich penězi a vybavením, aby se do toho zapojili.

Frank udělal druhou nejlepší věc. Začal shromažďovat místní informace. Vyslechl lidi, kteří Leslie znali a tu noc mohli něco vidět. Prošel staré noviny a sbíral údaje.

Jak roky ubíhaly, začal střežit ty, kterých se Lesliino zmizení dotklo. Jmenovitě Terri.

Jeden rok měla ve škole potíže s několika chlapci. Frank jako šerif zakročil. Neměl to sice v popisu práce, ale Terri pro něho byla jako dcera. Naneštěstí byla stejně tvrdohlavá jako její otec. Odmítla Frankovi povědět, co se mezi ní a těmi kluky stalo. Měl jisté tušení, jenže bez Terriiny výpovědi nic nezmohl. „Zatkneš je?“ ptala se. „Zavřeš je za mříže?“

„To by se mi moc líbilo,“ bručel Frank.

Terri sklapla a nic neřekla. Věděl, že je chrání. Obvinění v tak raném věku by mohlo ovlivnit celý jejich život.

Terri si nikdy nestěžovala na obtěžování, jehož se jí ve škole a ve městě dostalo, moc dobře však věděl, že se děje. Když se na konci střední rozešla s Billym Thorndykem, odmítla komukoliv vysvětlit, co se stalo. Možná že kdyby tam tehdy byla Elaine, Terri by se jí svěřila, jenomže ji ještě neznala.

Když Jake nečekaně umřel chvíli poté, co Terri promovala na univerzitě, Frank se pustil do boje. Pověděl Brodymu, že nesmí – NESMÍ! – Terri dovolit, aby se vzdala svého života a pomáhala u jezera.

„Dovol jí, ať se trochu baví!“ řval tehdy Frank. „Dej jí svobodu. Nech ji cestovat. Ať se seznámí s nějakým klukem, kterej nevyrůstal v tomhle městě.“ Frank se nezmínil, že se Terri musí dostat dál od Lesliiny pověsti visící jí nad hlavou, nicméně oba věděli, jak to myslel.

Aby však Terri zabránil v návratu, Brody by jí musel přikázat, aby se držela dál. A to nedovedl. Terri byla jediná, kdo mu zbyl, a moc mu chyběla.

Během všech těch let Frank dál vyšetřoval Lesliino zmizení. Summer Hill nebyl zrovna semeništěm zločinu, takže v podstatě neměl do čeho píchnout. Když se nikam nedostal, pokusil se vyřešit záhadu náhlého odstěhování rodiny Thorndykeových. Dokonce jim zavolal do Oregonu, ale pan Thorndyke mu jen řekl, že získal nabídku práce od svého bratra a že ji přijal.

Frank dokonce spolkl hrdost a jednou za měsíc vyslechl nenávistné klepy Delly Kisselové. Upíjel čaj v jejím přeplácaném domku a snášel nekonečné hodiny jejího nemotorného flirtování. „Pro šerify jsem měla vždycky slabost,“ předla.

Frank předstíral, jako že se musí silou vůle držet zpátky. I když byla pravda, že mu její šťourání pomohlo vyřešit pár drobných zločinů, měl pocit, že za ty informace platí vysokou cenu.

Všechno, co se Frank dozvěděl, udělal nebo zaslechl, zaznamenal do „Lesliiny složky“. Krabice uchovával doma v ohnivzdorné bedně a nikdy je nikomu neukázal, ani nikomu neprozradil, že je má.

Dokud do městečka nedorazil Nate Taggert. A Frank se dosud nerozhodl, jestli to byl, nebo nebyl dobrý nápad. Nate za sebou nechal hněv a averzi a Terri vypadala jako chodící duch.

Frank zdráhavě vstal z postele, dal si sprchu a pak vytáhl z plátěného pytle čisté oblečení. Bylo kolem poledne a už padal hlady.

Jakmile Frank vstoupil do chodby, projížděly jím už takové vlny vzteku, až měl pocit, že snad vybuchne. Ti dva si tam klidně seděli u nóbl skleněného stolku a cpali se pizzou. Taggert k tomu popíjel pivo a to Kitovo děcko skleničku vína.

Frankem projela zuřivost od palců u nohou až po kořínky vlasů. „Vy líní parchanti!“ zařval. „Já jsem urazil takovou cestu, abych vám přivezl ty záznamy, a podívejte se na sebe. Vysedáváte tu a chlastáte. Otevřeli jste vy dva rozmazlenci vůbec ty krabice?“

Při řeči dusal chodbou. Ani jeden z mladíků se nepohnul, ani nezměnil výraz. Nevypadali ani v nejmenším provinile nebo zahanbeně kvůli své lenosti.

„Měl jsem –,“ začal Frank, ale pak Rowan kývl k protější zdi.

Frank mrkl vpravo, pak zpátky na ty dva. „Skoro jsem se cestou sem vyboural a –“ Zarazil se, několikrát zamrkal, pak se obrátil.

Dva gauče byly odsunuty od zdi a polstrovaná křesla byla položena na ně. Dvě stěny byly pokryté papíry připíchnutými na ně. Na stolcích se vršily haldy papíru. Nad pohovkami byly přilepené fotky na skle. Doplněna byla rukou psaná označení. Terri a fotbalisti. Lesliiny poslední dny. Zahradní den. Bouře. Pila. Molo.

Frank pomalu přistoupil k první stěně. Na kopii Lesliina řidičského průkazu bylo dole napsáno padělek a poznámka o tom, že Leslie Brooksová před svým příjezdem do Summer Hillu ve Virginii neexistovala. O hodně věcech věděl, ale bylo tu víc detailů. Co s tím mělo společného místní květinářství? Bylo tu několik nadpisů, o nichž nic netušil. Jeden z nich hlásal Chata dvacet šest.

Jako další zpozoroval výtisk počítačové obrazovky s vodní motorovkou. V pozadí byl odraz klubovny. Frank na něj položil ruku a ohlédl se na Natea a Rowana. „Nejsem si jistej, ale vsadím se, že je to ta motorovka, o který brácha tvrdil, že jsem si ji půjčil a ztratil ji. Nechal si krabici jako připomínku na něco, co jsem neprovedl.“

Nate spolkl kousek pizzy. „Našel jsem tu prázdnou krabici, když jsem uklízel v dílně. Myslím, že ta motorová pila byla použita na sloupky starého mola. Když jsem byl tam dole, nevypadaly, že jsou zlomené, ale přeřezané.“

Frank na tomhle případu pracoval přes dvacet let a nikdy nedokázal nikoho přimět, aby se zajímal o to, co si myslí. Na chvíli ho tak přemohly emoce, až mu do očí vhrkly slzy. Pak se rychle ovládl. „Okamžitě mi všechno povězte. Nevynechejte jediný slovo. Taggerte! Přines mi pivo.“

Nateovi a Rowanovi trvalo přes hodinu, než vysvětlili, co všechno zjistili. Nate zavolal jednomu člověku od jezera, a ten pořídil pár snímků pod vodou, včetně toho s motorovou pilou. Tvrdil, že kolem starého mola je příliš zakalená voda, než aby bylo vidět jasně, ale ano, je možné, že Nate vážně zahlédl střechu nějakého auta. Aby si byli jistí, budou potřebovat potápěče s kyslíkovou bombou.

Frank poslouchal, zatímco dojídal pizzu, a pak prohlásil: „Ale celkově nic nemáte, co? Jen nesouvisející fakta.“

Rowan a Nate si vyměnili pohledy.

Odpověděl Nate. „Domníváme se, že všechno, co se stalo Terri, způsobilo to s Leslie.“

Franka to tak potěšilo, že se skoro usmál. „Všechno to spolu souvisí.“

Nate sundal z gauče židli – Rowan zakryl bílé polstrování přehozy – a posadil se. „Nemůžu se vrátit, dokud nebude Terriino jméno očištěno, takže udělám, cokoliv bude potřeba. Možná nedovedu rozlousknout záhadu ohledně její matky, ale určitě si dokážu posvítit na toho Thorndykeovic kluka. Hádám, že provedl něco hnusného a pak Terri přiměl, aby odpřisáhla, že to nikomu nepoví.“

„Jo?“ zazubil se Frank. Tři piva, půlka obří salámové pizzy a dva kluci zabývající se jeho celoživotní prací mu zlepšili náladu. Zvedl mobil a vytočil číslo. „Ahoj, Billy!“ řekl do telefonu. „Mám tu jednoho chlapíka, co s tebou chce mluvit.“ Podal telefon.

Nate ho vzal a zapnul reproduktor. „Ty jsi ten kluk s jojem?“

Na druhém konci linky se ozvalo uchechtnutí. „Asi jo. Takhle jsem o tom neuvažoval.“

„Jak to, že jsi vzal nohy na ramena a nechal Terri, aby všechna vina padla na ni?“

„Terri?“

„Jo, Terri! Slyšel jsi o ní někdy?“ Nate nečekal na odpověď. „Celé městečko ji viní z toho, že se tvoje rodina odstěhovala. Myslí si, že něco udělala, takže skvělý a úžasný Billy Thorndyke utekl s ocasem staženým mezi nohama. Pořád nemůže do města, aniž by do ní někdo kvůli tomu nerýpal.“ Nate přestal křičet, ovšem na druhé straně se nic neozývalo. „Posloucháš mě?“

„To jsem netušil,“ ozval se šepot. „Nikdo mi to neřekl. Ach, ubohá Terri.“

Nate ztuhl a podal telefon zpátky Frankovi. „Myslím, že brečí.“

„Billy?“ promluvil Frank, poté co vypnul reproduktor. „Jsi v pohodě?“ Poslouchal. „Chápu. Jo, jasně. Je mi to líto. Brzy dorazíme.“ Tázavě se podíval na Natea, a ten přikývl. „Fajn, takže se uvidíme.“ Ukončil hovor. „Billy okamžitě vyrazí a sejdeme se v Summer Hillu.“

Nate se znovu posadil. „Skvělé,“ ucedil ironicky. „Životní láska mojí holky se vrací do města. Já a ta moje prořízlá pusa.“

„Co říkal?“ zeptal se Rowan.

„Billyho rodiče byli celou tu dobu v kontaktu s pár lidmi v Summer Hillu, takže si myslí, že věděli, co musela Terri snášet. Jenom to prostě nesdělili svému synovi. Prý jí chtěl zavolat a několika svým starým přátelům taky, ale jeho rodiče neustále opakovali, že by měl udělat čistý řez,“ vysvětloval Frank.

„Kolik mu je, že pořád dovolí svým rodičům, aby za něho rozhodovali?“ Nate zněl znechuceně.

„Měl by být jako ty a postavit se těm starouškům jako ty Kitovi?“ rýpl si Frank. „Podívej, kam to vedlo.“

Rowan čekal na odpověď, ale dva obří muži na sebe jen zírali. „Jestli se vy dva bejci chcete poprat, dejte mi vědět, abych odešel. Musím navštívit pár lidí, abych domluvil prohledání dna toho jezera. Chce jít někdo se mnou?“

Frank ani Nate se nepohnuli.

Rowan protočil oči. „Došlo nám pivo a já žádné nekoupím. Jestli nějaké chcete, budete muset jít se mnou. Oba.“

19

Rowan všechno zařídil. Nate si nebyl jistý, ale měl dojem, že Rowan možná poupravil pravdu tak, aby mohl využít zdroje FBI. „Sejdou se s námi u mola v Summer Hillu pozítří ráno v osm.“

„Potápěči?“ zeptal se Frank.

„A náklaďák s jeřábem. Ať už je tam dole cokoliv, dostaneme to ven.“

„A co Brody?“ Nate se zadíval na Franka.

„A co povolení?“ zeptal se Rowan. „Soudní příkaz nedostanu bez důkazu.“

Frank prohlásil: „Brody spravuje svěřeneckej fond, kterýmu patří to místo. Nejspíš se bude zlobit, ale postarám se o něj.“

Dva mladší muži přikývli.

Druhý den ráno sundali všechno ze zdí a stolů, vrátili to zpátky do krabic a sbalili do auta. Vzali si Rowanův vůz, Frankovu dodávku a Nateovo auto nechali ve Washingtonu. Frank protestoval, dokud ho Rowan neujistil, že ho někdo odveze do Summer Hillu.

„Když to říkáš ty,“ zabručel Frank.

Rowan řídil jako první, Frank seděl vedle něho a Nate vzadu.

„Nemám důvod se domnívat, že mezi tím existuje nějaké spojení,“ začal Nate, „ale Thorndyke a Kris Lennonová opustili město ve stejnou dobu.“

„Krisina matka Abby byla Lesliina kamarádka,“ poznamenal Frank.

„Jo, na Widiwicku mi prozradila –“

„Kdo vyhrál cenu tenhle rok?“ zeptal se Rowan.

„Cresnor ji přiřkl nějaký holce, která hraje na piano. Dostane ji na konkurz na Juilliard, a pokud bude přijatá, zaplatí jí první rok. Pokud bude mít dobrý známky, uhradí čtyři roky. Teď mi prozraď, co říkala Abby.“

Poté co Nate domluvil, Frank jim vyprávěl o rozhovoru, který měl se ženou, jež najala Leslie, když přijela do Summer Hillu. Fakta byla v záznamech, ale dokázal je rozvést do větších detailů. „Meryl říkala, že Leslie byla na úrovni. Neměla žádný doporučení a moc toho o sobě neprozradila, ale šaty, co měla na sobě, byly drahý. Meryl mi říkala, že byla v šoku, když Leslie prohlásila, že si vezme Brodyho Rayburna. Pohledný mladík, ale ne z Lesliiny ligy.“

Nate se zamračil. „Myslel jsem, že patří k těm, co si myslí, že Leslie utekla s nějakým mužem.“

„Kdepak. Meryl tvrdila, že půlka chlapů v městečku – včetně Lewa Hartmana – Leslie balila a dělala ze sebe pitomce, ale Leslie byla opravdická dáma. Měla oči jenom pro Brodyho.“

Nechtěli dorazit do Summer Hillu moc brzy, a tak strávili noc v Richmondu. Během večeře zvážněli. Konečně jim začínalo docházet, co dělají.

„Možná nic nenajdeme,“ prohodil Rowan.

„Tam dole na dně jezera něco je,“ namítl Nate. „Ale nejspíš je to nějaký starý zemědělský stroj, kterého se Kissel zbavil.“

Po večeři se rozešli do svých pokojů. Byli tichá skupinka. „Doufám, že maj povlečení jako ty,“ řekl Frank Rowanovi a pak stiskl tlačítko na přivolání výtahu.

„Tak zítra,“ prohlásil Nate. „Zítřek možná všechno změní.“

Terri sledovala, jak se Billy snaží uvázat lano připevňující člun k molu. Zapomněl, co ho učila, když byli děti. Samozřejmě se k člunům, dokonce i k vodě, dlouho nepřiblížil, takže by měla být shovívavější.

Jenomže nebyla. Prostě ho jenom srovnávala s Natem. Nate dokázal vázat uzly, uměl couvat s přívěsy, dovedl… Dovedl všechno, co bylo potřeba.

„Ani trochu ses nezměnila,“ konstatoval Billy, když se narovnal. „Pořád tě štve, že nejsem poloviční mořský muž.“

Terri si nebyla jistá, ale měla dojem, že zaslechla přinejmenším dva dívčí povzdechy při pohledu na velkého blonďatého chlapce. Podíval se přes její rameno a usmál se směrem k tomu zvuku. Modré oči, bílé zuby, světlé vlasy s tmavšími pramínky. Přidejte rohatou přilbu a mohl by hrát v nějakém filmu o Vikinzích.

Terri nikdy nedošlo, jak moc dává přednost tmavším typům: vlasům, vousům, očím, medově zbarvené pokožce. A ach, ano, chloupkům na hrudi, které vyrůstají uprostřed a rozvíjejí se do stran.

„Jsi v pohodě?“ zeptal se Billy.

„Jasně.“ Zamračila se, když se vrátila zpátky do reality. Rok. Celý rok, než Natea znovu uvidí. Nebo na ni možná zapomene a už se vůbec nevrátí. Který muž by dokázal držet krok s jejím životem? Nebo zvládnout roční odloučení? Očekávala od něho, že bude celý rok bez sexu? Bez žen? Možná –

„Hej!“ ozval se Billy. „To se kaboníš kvůli mně? Promiň, že si ten uzel nepamatuju.“

„Měl by to udělat Nate,“ zabručel pan Weber, Ročňák, jehož člun se Billy snažil uvázat k molu.

„Jistě,“ řekl Billy, „ten kouzlený Nathaniel. Muž, který umí úplně všechno.“

Terri po něm střelila pohledem, aby zmlkl, a pak se obrátila k panu Weberovi. „Nate odjel a vrátí se až… nevím kdy nebo jestli –“

„Je u starýho mola.“

Billy a Terri na něho oba zírali.

„No tak, Terri.“ Pan Weber si ji dobíral. „Chceš mi tvrdit, že se u tohohle jezera děje něco, o čem nevíš? U starýho mola je velkej rozruch a –“

„Došlo k nějaké nehodě?“ zeptala se. „Je tam doktor Jamie? Vypadá jako Nate.“

„Možná jsem starej, ale ještě nejsem senilní. Je to Nate a šerif s nějakým strojem. A jsou tam muži a ženy v sakách FBI. Zajedu tam, abych zjistil, co se to děje. Chci –“ Větu nedokončil, protože Terri už utíkala ke svému člunu, s Billym v patách.

Když Terri zahnula za oblouk jezera, uviděla lidi shromážděné na místě starého mola. Bylo tam asi tak půl tuctu mužů a žen v modrých sakách s obrovskými nápisy FBI na zádech. Nad nimi se tyčil náklaďák s jeřábem.

Zamlklou, vážnou skupinku tvořil její otec, strýček Frank, Nate a byla si docela jistá, že i Rowan Montgomery. Neviděla ho celé roky. Poslouchali něco, co jim vykládal muž v obleku potápěče. Terri by se na ně nejradši rozkřikla za to, že jí neřekli, co se děje, ale výrazy na jejich tvářích byly tak vážné, že se radši kousla do jazyka.

Zastavila člun o několik metrů dál a pověděla Billymu, aby ho zajistil. Z vážnosti všech okolo jako by ztěžkl vzduch a Terri měla neblahé tušení. Její otec se na něco díval, a když se přiblížila, zjistila, že je to iPad.

Jako první si jí všiml Nate. V očích měl temnotu, kterou tam předtím neviděla. Pospíšil si k ní a navzdory jejich domluvě ji chytil paží kolem pasu a začal ji odvádět ke člunu.

„Potápěči našli na dně jezera nějaké auto a vyfotili ho. Tvůj táta říká, že je to auto tvojí matky.“ Nate se zadíval na Billyho stojícího před nimi. „Ty jsi Thorndyke?“

„Jo.“

„Odveď ji domů. Nevíme, co je uvnitř, a –“

Terri se vykroutila z Nateova sevření. „Zůstanu se svým tátou. Ať už je tam dole cokoliv, bude mě potřebovat.“ Obrátila se na Billyho. „Vezmi si můj člun a dojeď pro Elaine.“

„Jsi si jistá?“ zeptal se Nate.

„Naprosto.“

Nate přikývl a Billy odešel, pak ji vzal Nate za ruku.

„Neměli by nás vidět spolu,“ namítla. „My –“ Pohled, který jí věnoval, ji připravil o dech. Věděla, že to, co se děje, zastíní zrušené zasnoubení a městské drby. Chtěla se ho vyptat, jak a proč a co ho přimělo to udělat, ale teď na to nebyl vhodný čas.

Když její otec zvedl pohled a uviděl ji, měl v očích slzy. Terri k němu přistoupila, objala ho, pak se odtáhla a propletla si s ním paži.

Dívali se na jezero, zatímco se drželi jeden druhého. Frank se postavil vedle nich, zatímco se potápěči spustili dolů a v rukou drželi řetězy, které připnou k autu.

Šlo to pomalu, Terri zvedla hlavu jen ve chvíli, kdy zaslechla motor člunu. Billy se k nim blížil, ujížděl plnou rychlostí. Ačkoliv se nevyznal v mechanice, miloval rychlou jízdu.

Elaine se držela po stranách, pečlivě učesané vlasy sfoukané dozadu. Vyskočila do vody, ještě než Billy úplně zastavil, rozběhla se k Brodymu a padla mu do náruče.

Když Terri ustoupila, byl tu Nate. Odvedl ji stranou, přitáhl si ji do objetí a držel ji. Pevně ho svírala.

„Omlouvám se,“ hlesl, „ale nemohl jsem to nechat být.“

Hlavou se mu tiskla pevně k hrudi. „Stacy nás nenávidí.“

„Je to zasloužené,“ řekl Nate. „Vrátila ses k… k…?“

„K Billymu? Kdepak. Ani si nepamatuje, co je polosmyčka.“ Podle jejího tónu zněl jako budižkničemu.

Nate ji stiskl tak pevně, až měla Terri dojem, že jí prasknou žebra, ale jen se usmála. Vždyť se zase uzdraví.

Dlouho se jen tak mlčky drželi. Za nimi se ozývalo hučení jeřábu a hovořící lidé. Začínal se tu shromažďovat dav a čluny na vodě.

„V ten den, když jsi tu uklízel, jsi něco viděl, viď?“ zeptala se ho.

„Jo,“ potvrdil Nate. „Předváděl jsem se před tebou, takže mi to došlo až později. Sloupky mola byly přeřezané, ne zlomené, a na dně jsem něco zahlédl. Chvíli mi to trvalo, než mi docvaklo, že jsem možná zahlédl kousek auta.“

„Strýček Frank vždycky tvrdil, že nás moje matka neopustila.“ Odtáhla se, aby na něho viděla. „Ale možná nechala sjet auto z mola a odjela s… ním.“

„Možná,“ řekl Nate. „A možná někdo přeřezal ty sloupky. Jde o to, že zmizela úplně. Rowan zkontroloval všechny záznamy a ztratila se z povrchu země.“

„Mohla –“ Terri se odmlčela, když zaslechli výkřik. Brzy auto vytáhnou.

Nate ji vzal za ramena. „Nemusíš se dívat na to, co bude uvnitř. Jestli chceš odejít, můžeš.“

Neodpověděla a vykročila zpátky ke skupince, ale pak vzala Natea za ruku. Najednou jí došlo, že možná nechce znát pravdu. Celý svůj život kvůli strýčku Frankovi pochybovala. Trval na tom, že Leslie neutekla. Co se týče Brodyho, odmítal se o zmizení své ženy bavit. Nikdy o tom nepromluvil ani slovo. Terri si vymyslela stovky scénářů ohledně toho, co se její matce stalo. Když byla ještě malá, hráli hlavní roli v jejích příbězích mimozemšťané a nadpřirozené bytosti. Držela se čehokoliv jiného než toho, co si o její matce šeptali lidé.

Z vody se pomalu vynořilo auto, nejdřív se objevila zadní část. Stará toyota, zrezivělá, pokrytá letitými podvodními nánosy.

Elaine s Brodym, Nate s Terri a Billy vedle Franka, všichni stáli a sledovali, jak Rowan nahlíží dovnitř. Zavrtěl hlavou. Ne, uvnitř nikdo není.

Terri cítila, jak ji opouští naděje. Její matka se neztratila v bouřce a nesjela omylem z mola. Vypadalo to, že ukryla auto, zničila ho, aby ho nikdo nenašel. Ukradl její milenec pilu a přeřezal sloupky?

Rowan a agenti FBI a dokonce i přihlížející vrhali na skupinku soucitné pohledy. Ubozí Rayburnovi, jako by jejich tváře říkaly. Manželka utekla s jiným mužem a opustila je.

„Hm, sakra!“ vykřikl Nate a pustil Terriinu ruku. Na velkém náklaďáku bylo páčidlo. Popadl ho, rozběhl se k autu a silou otevřel kufr.

Víko se zvedlo – a všichni dostatečně blízko, aby viděli dovnitř, ztuhli na místě, neschopní se pohnout.

Frank se jimi prodral a pak se taky zarazil. Zkameněl.

Brody stál dosud vedle Elaine, ale jako by se mu nechtělo podívat, na co to zírají.

Terri vykročila dopředu. Nate k ní natáhl paži a pevně ji objal, než ustoupil, aby se mohla podívat.

V kufru byla kostra. Uprostřed měla zrezivělý kovový opasek, u nohou přezky od bot – a kolem zápěstí želízka.

Když se pod Terri podlomila kolena, Nate ji zvedl, odnesl pryč od auta a postavil na nedaleké skále. Pevně ji k sobě přitiskl.

„To nebylo přirozené. Byla…“

„Já vím,“ řekl Nate tiše. Ani jeden nechtěl vyřknout slovo zavražděna.

Terri se ho držela kolem pasu. „Někdo jí to udělal.“

„Ano. A my zjistíme…“ Odmlčel se, protože na tom teď nezáleželo. S Rowanem pohnou nebem i zemí, aby zjistili, kdo tohle Leslie Rayburnové provedl, ale to Terriinu matku zpátky nevrátí.

Nate se zadíval přes její hlavu a sledoval Brodyho, jak s Elaine kráčí k autu. „Ten pásek jsem jí dal na našich líbánkách,“ pronesl tiše. Rowan ho zachytil, když se téměř zhroutil, pak ho s Elaine odvedli k Terriinu člunu. Elaine ho odvezla zpátky do Kruhového klubu.

Frank tam dosud stál. Nepohnul se od chvíle, kdy se podíval do kufru. Rowan pohlédl na Natea a ostře trhl hlavou, aby Franka odvedl.

Billy Thorndyke stál vlevo a čekal, až bude třeba. Nate na něj kývl a pak se sklonil k Terri. „Pomůžu teď Rowanovi a Frankovi, ano?“

Přikývla.

„Thorndyke tě doprovodí domů a já chci, abys tam zůstala. Rowan zavolal Jamiemu, brzy sem dorazí a promluví si s tebou. O traumatu a žalu ví všechno.“ Líbnul ji na čelo. „Přijdu za tebou, jakmile to půjde, a ukončíme tu stupiditu ohledně toho, co si tohle městečko myslí. Rozumíš mi?“

Terri dokázala jen přikývnout.

Billy stál nedaleko a čekal.

„Odvez ji domů,“ požádal Nate a pak dodal, „a jestli se jí jen dotkneš, zlomím ti každou kost v těle.“

„Fajn,“ zabručel Billy. „Jsem rád, že tě našla.“

Nate sledoval, jak odcházejí, pak se vrátil ke starému zrezivělému autu. Ostatní odstoupili, ale Frank tam stále stál a zíral na hrůznou kostru.

Nate se zastavil vedle něho.

„Kosti na zápěstí má zlomený,“ hlesl Frank tiše. „Ze všech sil se snažila z toho dostat, až si je zlomila. To jsou ty pouta, co mi Jake obstaral. Nechal na ně vyrýt moje iniciály.“ Hlas mu stoupal. „Byly na zdi, ale během tý bouřky zmizely. Jake tvrdil, že jsem je vzal. A prohlašoval, že jsem ukradl i tu pilu. Já se jenom naštval. Proč jsem si to všechno nespojil s Lesliiným zmizením?“ Frank pohlédl na Natea, tvář zrudlou vzteky. „Kdybych byl chytřejší a rychlejší, možná bych ji zachránil. V tom kufru byl vzduch. Vsadím se, že ho byl dostatek, takže jsem mohl –“

Nate Franka popadl a přišpendlil mu paže k tělu. Bylo to nepřerušitelné sevření. Frank se mu bránil. Kroutil se a otáčel, kopal, ale Nate ho držel. Frank byl silný, ovšem Nate byl silnější a nepustil ho.

Objevily se slzy, avšak Frank dál bojoval.

Za nimi se objevil Jamie a připravoval injekci, Nate však zavrtěl hlavou. Frank tohle uvolnění potřeboval.

Pak Frank začal pomalu slábnout, energie ho opouštěla. Zabořil tvář Nateovi do ramene a zmáčel mu látku slzami. Když už se skoro zhroutil, Nate kývl na Jamieho.

„Dám ti něco na uklidněnou,“ řekl Jamie a píchl Frankovi injekci. Když se začal starší muž hroutit, museli ho zachytit oba. Přijela sanitka a záchranář uložil Franka na nosítka.

Zvedl ruku, aby je zarazil, a Nate se zastavil vedle něho. „Omlouvám se za všechno.“ Frank sotva drmolil. „Ale našel jsi ji.“ Třesoucíma se rukama si Frank sundal šerifův odznak z hrudi a podal ho Nateovi.

„To si nemůžu vzít.“

„Myslíš si, že ty lidi v nóbl sakách ti dovolí, aby ses tu motal jen tak?“

„Rowan –“ Nate se ohlédl přes rameno na svého bratrance. Rowan už se proměnil v agenta, jímž taky byl. Ne, nedovolí civilistovi, aby se jim pletl pod nohy. Nate si vzal odznak a Frank se roztřeseně usmál.

Frankovo tělo se pak konečně poddalo sedativu a oči se mu zavřely. „Teď snad ti parchanti z města nechají naši Terri na pokoji.“

Nate přikývl tomu „naši“.

„Postarám se o to. Budete na nás s Rowanem hrdý.“

Frank přikývl a slabě se pousmál. „Ubohá Leslie. Všichni jsme ji tolik milovali. Kdo jí to mohl provést?“ Potom Franka naložili do sanitky.

„Ano. Kdo jí to mohl udělat?“ šeptal Nate, zatímco kráčel zpátky k Rowanovi a dalším agentům u auta. Kdo mohl zavraždit matku malého dítěte a –?

Nate přestal přemýšlet, protože po jedné straně rozrůstajícího se davu stála Della Kisselová – a podle toho, jak se jí třpytily oči, šířila svůj jed. Nemusel ji slyšet, aby uhodl, co říká. Nejspíš něco jako: „Leslie se jistě pohádala se svým milencem. Zasloužila si to.“

Nate cítil odznak na své hrudi, jako by to byl cejch. V tu chvíli měl pocit, jako by zářil – a vážil tisíc kilo. Dokud bude nosit ten odznak, nemůže udělat to, co by chtěl, což bylo vyhrožovat té příšerné ženské tak dlouho, až by zmlkla. Vyděsit ji natolik, aby držela klapačku.

Ach, pomyslel si, kdyby byl šerif, mohl by ji zavřít.

A být jako šerif Chazen?

Nadechl se. Diplomat, řekl si. Jsem diplomat a Della Kisselová je nepřátelský diktátor. Znovu vykročil.

20

Už byl skoro večer, než se Nate dostal do Terriina domu. Během dlouhého dne se často zadíval směrem k němu, aby viděl, jestli ho sleduje. Ale nikdy ji ani Thorndykea nezahlédl. Ačkoliv měl plno práce, uvažoval, co tam ti dva asi dělají. Sami.

Nate se představil Frankovým třem zástupcům, všichni byli mladí a dychtiví následovat jeho vedení. Nate jim chtěl říct, že o vyšetřování vraždy nic netuší, ale pak se jim zadíval do očí a sklapl. Bylo jasné, že oni taky ne.

V šest hodin už bylo všechno odvezeno. Rowan zavolal svému otci a požádal ho o pomoc. Potřeboval okamžitou forenzní zprávu. „Využívám každé laskavosti,“ pověděl svému otci. „Ale potřebuju pomoc.“

Kit prohlásil, že udělá, co bude moct.

Nate odjel do Terriina domu, pak pár minut seděl v autě, zatímco si dodával odvahu. Dorazil i soudní lékař a po rychlém ohledání kostry jim vyprávěl o hrůzách, které Leslie Rayburnová podstoupila, aby se osvobodila. Zřejmě měla spoutané ruce a kotníky, v ústech roubík, když ji někdo hodil do kufru. Možná tam ležela v autě zaparkovaném na mole, zatímco někdo přeřezával velké sloupy.

Ať už se stalo cokoliv, trvalo to natolik dlouho, že měla Leslie dost času na to, aby se snažila osvobodit tak dychtivě, že si zlámala obě zápěstí a jeden kotník. A to všechno s hlubokým šrámem na hlavě.

„S takovou ránou musela hodně krvácet,“ uvažoval soudní lékař.

Teď v autě si Nate odznak sundal a vešel do domu. Dveře byly odemčené. Billy Thorndyke seděl v obýváku a četl si. Dům byl tišší, než kdy Nate zažil. Dokonce i venkovní zvuky jako by utichly. Žádné motory člunů, žádné pokřikování. Ani ptáci nezpívali.

Nate se nemusel ptát, jestli Terri spí. Jamie mu poslal zprávu, že si s ní přes hodinu povídal a dal jí silná sedativa.

Billy odložil knížku a vstal. „Udělal jsem špagety. Dáš si?“

Nate byl příliš utahaný, příliš vyšťavený z toho příšerného dne, takže nezvládl víc než jen přikývnout. Pak prošel chodbou k Terriinu pokoji. Spala na přikrývce, stále oblečená v šortkách, tričku, a dokonce i v sandálech. Byla stulená, kolena skoro u brady. Vypadala jako přerostlé dítě.

Zatímco ji pozoroval, lehce škytla, takže poznal, že brečela. Nedovedl si představit, jaké to je, zjistit, že něčí matka byla zavražděna.

Nate jí sundal sandály, pak šortky, odsunul deku a přehodil ji přes ni. Zdálo se, že si úlevně povzdechla. Jemně ji líbnul na rty, uhladil jí vlasy a vyšel z pokoje.

Billy postavil na jídelní stůl obrovskou mísu se špagetami a talíř s několika kousky teplého česnekového chleba, z něhož odkapávalo máslo. U talíře stála vysoká sklenice piva.

„Nejspíš už půjdu,“ prohlásil Billy a couval.

„Sedni si,“ požádal Nate a pustil se do jídla. „Jak jí dnes bylo?“

Billy usedl ke stolu. „Byla zamlklá. Skoro nepromluvila – respektive hovořila jen o tobě. ,Nate to vyřeší.‘ To opakovala pořád dokola.“

Nate se zadíval na Billyho. Byl mladý, vysoký a docela svalnatý. Za něco z toho mohla genetika, ale Nate věděl, kolik asi času musel Billy strávit v posilovně. Deltové svaly, jako byly ty jeho, člověk nezískal při sekání trávníku. Nate moc dobře věděl, kolik energie je potřeba na tak těžké cvičení. Posunul k němu talíř s chlebem.

„Díky,“ řekl Billy, vzal si kousek a pak vstal, aby jim přinesl další pivo. „Slyšel jsem, že je z tebe nový šerif.“

„Jen dočasně.“

„Frank chce odejít na odpočinek, takže možná –“ Zarazil ho pohled, který po něm Nate vrhl. „Správně. Chceš slyšet o Terri. Asi víš, že se tu zastavil doktor Jamie a dlouho si povídali. Zdá se, že toho ví o traumatu hodně.“

Billy se zarazil, čekal, že Nate něco řekne, ten však mlčel. „Po jeho odchodu Terri vypadala klidnější. Povíš mi, co jste zjistili?“

„Chci vědět, co jsi provedl Terri předtím, než se celá tvoje rodina sbalila a uprostřed noci utekla z města. Podle toho, co vím, jsi provedl něco hodně špatného a pak ji přiměl, aby přísahala, že to nikomu nepoví.“

Billyho světlá pleť prozradila, že mu do tváře vystoupala krev. „Dobrá dedukce. Myslím, že by sis ten odznak měl asi nechat.“

Nateův pohled se nezměnil. Odsunul prázdný talíř, vstal, zvedl lahev s pivem a ukázal, aby se posadili do obýváku. Vybral si gauč a Billy usedl do křesla naproti němu. Nate mlčky čekal, až mladší muž začne.

„Znáš Kris Lennonovou, které patří květinářství Zelený den?“ zeptal se Billy.

„Potkal jsem ji.“

„Když byla ještě Crystal Wilkinsovou a chodila na střední, tak jsem… ji přivedl do jiného stavu.“ Podíval se na Natea, ale ten nic neříkal. „Kéž bych mohl tvrdit, že jsme se s Terri pohádali a rozešli se a já byl naštvaný. Nebo že jsem…“ Billy se nadechl. „Nic takového se ale nestalo. Byl jsem šťastný a zamilovaný a bylo mi sedmnáct. Jel jsem tehdy domů z tréninku, pršelo a Crystal šla po silnici. Byla promočená a brečela, protože její táta dostal jeden ze svých záchvatů a prohlásil, že nesmí jít na nějakou tancovačku. Zastavil jsem dodávku, ona nastoupila a já zajel na kraj vozovky, abych ji vyslechl. Když jsem ji objal, jen jsem ji chtěl utěšit, ale…“ Pokrčil rameny. „O šest týdnů později jsem Terri musel říct, že Crystal čeká moje dítě. Byla to ta nejhorší chvíle mého života.“

„A Terriina taky.“ Nateův hlas zněl tvrdě, nesmlouvavě.

„Zhoršil jsem to tím, že jsem ji přinutil, aby slíbila, že nikdy nikomu neprozradí, co se doopravdy stalo.“

„Ten slib dodržela. Nepověděla to dokonce ani Brodymu. Vymámil jsi z ní ten slib a pak se celá tvoje rodina odstěhovala z městečka.“

„Chtěli chránit mě a naše jméno. A chtěli to dítě. Ale paní Wilkinsová svou dceru nabádala, aby šla na potrat. Nikdy to nepřiznala, mám však dojem, že se bála svého manžela. Rodney Wilkins byl –“

„Jo, já vím. Zranil se při nehodě. Byl to blázen a ožrala.“

„Víc než to. Měl sklony k násilí, ale Kris a její matka to tajily. Paní Wilkinsová se bála, že až její manžel zjistí, že jsem… dostal jeho dceru do jiného stavu, mohl by…“

„Po tobě jít se zbraní?“

„Ano. Moji rodiče uzavřeli s Crystal a její matkou dohodu. Adoptují moje… moje dítě a na oplátku –“

„Dají Kris peníze.“

„Ano.“ Billy seděl zhrouceně v křesle, ruce v kapsách.

„Tvoje rodina nemohla zůstat ve městě, protože by nemohli vychovávat to dítě a udržet tvoji reputaci svatého ze Summer Hillu.“

„Víceméně,“ potvrdil Billy. „Pravda byla, že jsem byl tehdy tak mimo z toho, že jsem ztratil Terri, že jsem na nic jiného nemyslel. Když moji rodiče prohlásili, že se odstěhujeme, prosil jsem Terri, aby šla s námi. Žadonil jsem.“

„Slyšel jsem,“ odfrkl si Nate znechuceně. „Udělal jsi ze sebe podívanou se vším tím dramatem. Lidi viděli, jak jejich milovaný jojo chlapec prosí dceru nechvalně známé cizoložnice. A ona říkala ne. Pro ně jsi byl ten nevinný ty a ona netvor.“

„Nic z toho jsem netušil. Myslel jsem jenom na sebe, ne na dvě dívky, kterým jsem ničil životy.“

„Kde je tvoje dítě?“

Billy na okamžik odvrátil oči. „Moje dcera se narodila mrtvá v sedmi měsících, dvou týdnech a třech dnech.“

„Ale tvoji rodiče stejně Kris ty peníze dali?“

„Ano. Na moje naléhání.“

„A ona se se svojí matkou vrátila do Summer Hillu a koupila si květinářství.“

„Nakonec jo. Nejdřív šla ale na univerzitu. Mám dojem, že chtěla všem dokázat, že je víc než jenom dcera městského opilce. A taky se tu šuškalo, proč odjely tak náhle po Rodneyho smrti.“

„Jeho smrt rozhodně přišla v příhodnou dobu, že?“

„Na to se nikdy nikdo neptal. Bylo to tabu. Po jeho smrti byly volné. Kris a její matka odletěly do Oregonu. Moji rodiče je vyzvedli na letišti a odvezli do bytu, který jim pronajali. Dostalo se jim té nejlepší péče.“

„A Kris ochutnala jiný způsob života.“

„Ano. S mojí matkou se docela spřátelily. Vždycky toužila po dceři.“

„A Terri byla mezitím tady v Summer Hillu a všichni ji pomlouvali.“

„Stydím se za to, že jsem to nevěděl. Moji rodiče a paní Wilkinsová tvrdili, že bychom se s Kris měli vzít a vychovat to dítě společně. Bylo mi z toho zle.“ Billy přestal mluvit a podíval se na vodu. „O ničem jsem nic netušil,“ zašeptal. „Ne tehdy a rozhodně ne potom.“

Nate se v lidech vyznal natolik, aby poznal, když se někdo opravdu cítil zkroušeně. Vykládat tomuhle klukovi, co měl tehdy udělat, by ničemu neposloužilo. Občas bylo nejlepší řešení odpuštění.

Nate věděl, že Billy vyrostl v Summer Hillu, takže tu musí každého znát. „Řekl jsem Delle Kisselové, aby mi v tom případu pomohla.“

Billymu chvíli trvalo, než pochopil Nateova slova – a jeho tón. Nate nehodlal stále dokola omílat to, co se stalo. Chtěl se pohnout dopředu, ne uvíznout v minulosti. „To není možné. Podle mého Della vykládá lidem, že to, jak byla Leslie nalezena, je důkaz, že s někým hodlala utéct.“

„Přesně to tvrdila,“ přikývl Nate, „ale udělal jsem z ní čestného zástupce a řekl jí, ať zjistí, kdo bydlel v chatě číslo dvacet šest v době, kdy Leslie zmizela.“

„Nech mě hádat. Della tvrdila, že Leslie měla s tím člověkem poměr.“

„Přesně. Ať už se dělo cokoliv, rád bych si s tou osobou promluvil.“

„Myslíš, že… to byl on, kdo to Leslie provedl?“

„Je to jediná stopa, kterou máme.“

„O Delle Kisselové vím jistě pouze to, že by pro Brodyho udělala cokoliv,“ prohlásil Billy. „Když jsme byli s Terri děti, špehovala nás. Jednou jsme ji objevili, jak se schovává ve skříni v přístřešku pro čluny. Jindy byla zalezlá pod stolem. Tvrdila, že hledá svoji pudřenku. Terri a já jsme se naučili všechno kontrolovat.“

„A začali jste jezdit na Ostrůvek.“

„Vyprávěla ti o tom?“ Billy se při té vzpomínce pousmál.

Nate mlčel.

„Co je mezi tebou a Stacy Hartmanovou?“

„Zrušené zasnoubení,“ odpověděl Nate rychle. „Pověz mi, co víš o tom, co se stalo na střední s těmi kluky z fotbalového týmu.“

„S Hetorem a Ryanem? Hector je –“

Nate zvedl ruku. „Toho znám. Ale o Ryanovi jsem nic neslyšel.“

„Protože se rok nato odstěhovali. Nemám tušení, co se s ním stalo.“ Billy hleděl na Natea. „Něco tě napadlo, že?“

„Nelíbí se mi, že je Terri obviňována z věcí, které neprovedla, a snažím se zjistit, jak to zarazit.“ Probodl Billyho pohledem. „Jestli mají ty lži a narážky ustat, budeš muset celému městečku říct pravdu o tom, co jsi provedl.“

„Řeknu. Bez váhání. Kris je ovšem něco jiného. Vrátila se sem, aby všem dokázala, že je slušná a schopná. Nebude se jí líbit, když prozradím, proč se svou mamkou utekla.“

„Její pověst je mi ukradená,“ zabručel Nate. „Terri už toho musela snést až moc.“

Billy se usmál. Nejdřív to byl jen takový náznak, který se proměnil v úsměv od ucha k uchu. „,Nate to vyřeší.‘ Vypadá to, že měla Terri pravdu. Udělám všechno, co ode mě budeš potřebovat.“

„Díky,“ řekl Nate.

21

Když se Terri probudila, věděla, že je něco špatně, ale netušila co. Nate byl v posteli s ní – nebo se jí to jenom zdálo?

Mírně se pootočila a uviděla jeho tvář se strništěm. Mezi zataženými závěsy stěží prosvítalo nějaké světlo. Cítila teplo jeho těla a pohnula nohou tak, aby ji měla nedaleko jeho slabin.

Zavrtěl se ve spánku a pevně ji stiskl, jako by se bál, že mu uteče.

Při tom pomyšlení se jí vrátila paměť. Vybavila si tu kostru v kufru auta. Vybavila si ta pouta.

Její matka byla zavražděna. Neutekla s jiným mužem. Někdo ji spoutal a hodil do kufru jejího vlastního auta a pak ho svrhl z mola a…

Nateova druhá paže se kolem ní omotala a přitáhla si ji blíž.

„Ty…?“ zašeptala. „Ona…? Jak…?“ Terri netušila, kde má začít.

Nate jí uhladil vlasy z očí. „Co chceš vědět?“

Byla ráda, že se ji nesnaží uklidnit nějakou upravenou verzí pravdy. „Všechno. Co se stalo a co máte v plánu.“

„Určitě?“

„Jo.“ Zády se mu opírala o hruď a měla dojem, že když je v jeho náruči, zvládne cokoliv. Tiše, s obrovskou trpělivostí, jí pověděl, co zatím dokázali dát dohromady. Někdo spoutal a svázal Leslie Rayburnovou, zavřel ji do kufru vlastního auta a odvezl v bouřce na staré molo.

„Pak přeřezal sloupy toho mola,“ dodala Terri. „Předpokládám, že se chtěl ujistit, že už ho nebudeme používat a to auto nenajdeme.“

„Taky si to myslíme a fungovalo to, protože si toho vozu za celé ty roky nikdo nevšiml.“

„Až teď ty.“ Terri ho políbila na hřbet ruky. „Našel jsi ho.“ Obrátila se k němu a políbila ho na ústa. Ach, jak bylo příjemné moct se ho dotýkat! Při jejich poslední společné noci jí roční odloučení připadalo tak praktické. Ona zůstane u jezera a Nate bude… Netušila, kam by šel, ale věděla, že musejí počkat, aby dali městečku čas se uklidnit. Teď ho ovšem chtěla cítit blízko u sebe. Tak blízko, jak jen to půjde.

Nate se odtáhl, aby na ni mohl pohlédnout. „Určitě to chceš udělat?“

„Ano.“ Pohnula svou nohou mezi jeho. „Sundal jsi mi oblečení?“

„Něco ano. Thorndyke –“

Uchichtla se a líbla ho na krk. „Mám dojem, že se tě Billy bojí.“

„To by taky měl. Je –“

„Počkej!“ Terri mu zatlačila do ramen. „A co ten vzkaz? Kdo ho napsal?“

„Někdo, kdo znal Lesliin rukopis a dokázal ho napodobit.“

Rukama ji hladil po těle. Stále na sobě měla nějaké oblečení a Nate jí ho zkušeně svlékal.

Terri se chtěla vyptat na další věci, ale právě teď nedokázala myslet na nic jiného než na jeho ruce a rty a svou pokožku.

Navíc si vybavila něco, co jí včera říkal doktor Jamie. „Vždycky se na všechno dá podívat i z té dobré stránky,“ podotkl. „Jen ji musíš najít.“ Přiměl ji si uvědomit, že ten mrak, který nad ní visel tak dlouho, jak si jen pamatovala – že její matka opustila ji i jejího otce – už tam není. Její matka je chtěla. Neodkopla je a neutekla s někým jiným. Nežila – jak se Terri obávala – někde s nějakou jinou rodinou. Nepomáhala jiné dceři koupit si nové šaty. Nevozila jiné děti na lekce plavání. Nesmála se s nimi, aniž by si kdy vzpomněla na dva lidi, které opustila.

„Nate,“ zašeptala. „Můžeme –“

„Jo,“ odpověděl a přesunul se na ni. „Můžeme dělat cokoliv. Můžeme dělat všechno.“

Když do ní vstoupil, cítila se nejsvobodněji za celý svůj život. A zatímco do ní pomalu hluboce pronikal, vnímala vzedmutí ještě něčeho dalšího: naděje. Tuhle emoci neznala. Její život jako by byl vždycky předurčený. Vždycky musela být hodná, aby odčinila matčiny hříchy. Musela…

Ohnula nohu a zatlačila do Natea, aby se překulil na záda a vzal ji s sebou.

Když zvedl pohled do její tváře a uviděl náznak úsměvu, pochopil. Navzdory tragické situaci to znamenalo, že můžou být s Terri spolu. Jestliže teď z Terriina života zmizela problematická minulost, zbývalo jen to zrušené zasnoubení. Žádné opakování chyb, jen normální událost.

Věděli, že budoucnost patří jim. Byli spřízněné bytosti, které už nemusely světu čelit odděleně.

Milovali se hodinu, dokud je nezastavily vyčerpání a hlad. Nate se bude muset vrátit na místo činu, ale nejdřív se potřebuje osprchovat. Terri se k němu přidala. „Víš, že vodě neodolám,“ prohlásila.

Než vyšli ven, už byla polovina dopoledne a Nate konečně zkontroloval telefon. Měl dvaatřicet zpráv – z nichž si žádnou nepřečetl. „Musím běžet,“ zamumlal.

„Ach?“ Terri upustila ručník na podlahu. „Určitě?“

Nate ustoupil, aby si prohlédl její nahé tělo, zrůžovělé po horké vodě. Vybavil si její dlouhé, předlouhé nohy omotané kolem sebe, její kotníky na svých ramenou. „Jsem šerif, takže musím –“

„Cože jsi?“

„Jamie dal Frankovi nějaké sedativum a nechal ho odvézt do nemocnice, takže mi Frank dočasně předal svůj odznak. Musím –“

Terri otevřela dvířka skříně, vytáhla modrý župan, oblékla si ho a zamířila do kuchyně. „Připravím ti sendvič a můžeš si ho sníst v autě. Co Rowan udělá, aby zjistil, kdo… kdo to udělal?“

Nate si rychle oblékl džínsy a tričko. Zvedl boty a ponožky a následoval ji do kuchyně. „Co ta náhlá změna názoru?“

„Myslela jsem, že jsi jenom přihlížející a budeš se FBI plést pod nohy, ale jako šerifa tě k tomu musejí připustit. Jsi chytrý. Můžeš něco zjistit.“

Nate si vzal hrstku kukuřičných lupínků. „Když sis myslela, že jsem jenom civilista, chtěla jsi se mnou strávit den v posteli. Ale teď chceš, abych vypadl?“

„Správně.“

„Jamie Franka dneska nejspíš pustí, takže mu odznak vrátím.“

Terri přestala mazat majonézu na chleba a zírala na něho. „Beru zpátky tu část o chytrosti. Jestli si myslíš, že si Frank Cannon někdy vezme ten odznak zpátky, máš halucinace. A co se týče té nemocnice, vsadím se s tebou o dvacet táců – které nemám – že je na cestě do své rybářské chatky – a o té nikdo, dokonce ani táta, neví, kde je. A protože nemůžu prohrát, přidávám dalších pět, že si s sebou nevzal telefon, takže se mu nikdo nedovolá.“

Nate na ni nechápavě civěl.

Naskládala na chleba vysokou vrstvu masa, rajčat, nakládané zeleniny a salátu. „Máš ten odznak s sebou?“

Nate ho mlčky vytáhl z kapsy a připnul si ho na košili.

„Vypadá dobře a měl by sis na něj radši zvyknout.“

„Terri,“ povzdechl si Nate s obrovskou trpělivostí, „o policejní branži vůbec nic nevím.“

„A co roky strávené s Kitem?“

„To byla šťastná náhoda a Kit na všechno dohlížel. Já to umím s čísly. Mám titul z ekonomie.“

„Neutekl jsi od toho všeho, abys pomáhal Kitovi? Tvůj titul ti ale pomůže zorganizovat všechen ten nepořádek, co má strýček Frank v kanceláři. Najímá asistentky, jenže ty většinou rychle skončí, protože jim nic nepoví a protože je jako osina v zadku a nedá se s ním pracovat.“ Podávala mu sendvič se spodní polovinou zabalený v ubrousku a plechovku citronové limonády. „V práci žádné pivo.“ Šťastně se na něho usmála.

Nate váhal.

„Už ses seznámil se svými zástupci? Fajn kluci, ne? Strýček Frank nestrpí nikoho, kdo by se mu postavil, a tak najímá chlapce bez špetky odvahy. Nekřič na ně, nebo se rozbrečí.“ Vrazila mu sendvič a pití do rukou, pak se postavila za něho a popostrčila ho ke dveřím. „Jdi pomoct Rowanovi a najmi si nějakou asistentku, která bude umět vzít za práci. Strýček Frank je najímal podle toho, jak dobře vypadaly v bikinách.“

Nate se zastavil u auta, otevřel dveře a začal nasedat. Terri se na něho usmívala, jako by byla nadmíru spokojená. „Vlastně už jsem si asistentku najal,“ prohlásil.

„Jestli je to nějaká plážová modelka, vyhodím ji.“

„Ne, je to tvoje kamarádka.“ Usedl za volant a usmál se na ni. „Najal jsem Dellu Kisselovou.“ Když se Terriin výraz proměnil v šok, Nate zabouchl dveře a vycouval z příjezdové cesty.

Jakmile se Nate dostal z dohledu z domu, jako první zavolal Jamiemu a zeptal se ho, jak se daří Frankovi.

„Nemám tušení. V nemocnici tvrdí, že se probral kolem druhé ráno, oblékl se a odešel. Brody říkal, že nejspíš odjel do své rybářské chatky. Nechal jsem ti dvě zprávy, jestli netušíš, kam zmizel. Kde jsi byl celé ráno?“

Nate si zhluboka povzdechl. „Bavil jsem se s někým, kdo je očividně chytřejší než já.“

„To bude Terri. Můj táta tvrdil, že když si my chlapi bereme ženy, které jsou chytřejší než my, jak to, že další generace mužských není o něco bystřejší?“

Nate by se nejradši rozesmál, ale vzhledem k tomu, jak se cítil, to byla oprávněná otázka. Šerif? Nechce být šerif! „Jestli se ti Frank ozve, vyřiď mu, aby pohnul zadkem a okamžitě se vrátil do Summer Hillu.“

„Vyřídím, ale v městečku se povídá, že ta jeho chata je někde ve Wyomingu. Rowan tvrdí, že si vzal auto a telefon tu nechal.“

„Dlužím Terri pětadvacet táců.“ Nateův hlas zněl zachmuřeně.

„Mám se ptát, co to znamená?“

„Ne. Rozhodně ne. Promluvíme si později.“ Ukončil hovor.

Nate Dellu ve skutečnosti nenajal. Jen jí svěřil jeden jednoduchý úkol. Měla kontaktovat Brodyho sekretářku Annu a zjistit, kdo si pronajal chatu dvacet šest toho roku, kdy Leslie Rayburnová zmizela. Nedělal si žádné naděje, že ty dvě ženy něco najdou, protože záznamy nesahaly tak daleko. Ale možná objeví dost na to, aby Rowan mohl použít americké vládní záznamy a doplnit zbytek.

Anna v kanceláři nebyla, ovšem Brodyho dveře byly pootevřené. Nate do nich strčil. V místnosti byl naprostý chaos. Šuplíky byly pozotvírané a jejich obsah vyházený na podlahu. Stovky papírů byly přilepené na zdech. Na koberečku uprostřed toho nepořádku seděla Della, její obvykle upravené vlasy zcuchané a oblečení celé pomačkané.

Nate by se nejradši rozječel. Avšak léta strávená v diplomatických službách ho naučila, jak spolknout vztek a nejdřív myslet a až pak jednat.

Když se uklidnil a rozhlédl, spatřil v tom chaosu jistý řád. Na každé z mnoha hromad šanonů ležel kousek papíru s popisem. Potížisti. Podezřele milí. Plížilové. Cizoložníci. Kokety. Puberťáci. Tajnůstkáři. Bývalá velká zvířata. Špehové. Dobří lidé.

Napočítal asi dvacet hromádek s různými šanony. Všiml si, že Dobří lidé obsahují pouze troje pořadače.

Della zvedla oči k Nateovi stojícímu ve dveřích. „Brody je možná krásný jako řecký bůh, ale organizace mu nic neříká.“

Nate se posadil na dřevěnou židli, na jeden z několika prázdných povrchů v místnosti. „Mám dojem, že většina lidí ukládá soubory podle čísel. Dat nebo klientských čísel, nebo něco takového.“

„K čemu to je?“

Nate poznal, že je to upřímná otázka. Chtěl něco říct, ať se však propadne, jestli ho napadá nějaká odpověď. „Našla jste toho muže?“

„Ach, jistě. Vypátrala jsem ho dvě hodiny poté, co jste mě o to požádal. Šest telefonních hovorů, hledání na počítači, tři další hovory a dostala jsem ho. Je –“ Rozhlédla se kolem sebe, něco hledala, pak se pousmála a z podprsenky vytáhla kousek růžového papírku a podala mu ho. Zamrkala na Natea řasami. „Miluju muže s odznakem.“

Nate si papírek vzal a podíval se na jméno a telefonní číslo. „Jestli jste tak dobrá v pátrání, možná by z vás měl Frank udělat svého zástupce,“ zavtipkoval. „Zavolala jste na to číslo?“ Když neodpovídala, podíval se na ni.

Della třeštila oči, jako by právě spatřila něco děsivého.

„Co se děje?“

„Vážně?“ zašeptala. „Já? Zástupce?“

Frank mě zase bude nenávidět, pomyslel si Nate. Tedy jestli se někdy vrátí. Ne! Takhle nesmí uvažovat. Až se Frank vrátí.

Poslouchal, zatímco mu Della vyprávěla, že Leslie Rayburnová byla v chatě dvacet šest, protože navštívila dvacetiletou dceru jistého vdovce. Opustil ji její přítel a ona si byla jistá, že její život skončil. „Leslie pro ni byla jako matka,“ řekl ten muž. „Hodná a starostlivá.“

Když Nate odcházel z kanceláře, byl rozpolcený. Na jednu stranu chtěl o Leslie slyšet víc pozitivního, ale na druhou právě přišel o svou jedinou stopu.

22

Nate seděl za Frankovým masivním dubovým stolem, když dovnitř vešel Rowan. Rozhlédl se po dřevem obložených zdech a ošlapané dřevěné podlaze. Na dalších čtyřech stolcích ležely účetní knihy, ale nikde ani známka po počítači. „Tohle místo vypadá jako scéna z filmu z padesátých let.“

„Mám dojem, že je tu někde i počítadlo,“ mračil se Nate.

Rowan se posadil na dřevěnou židli. „Jak je Terri?“

Nate se zakabonil ještě víc. „Skvěle. Rozhodla, že budu městským šerifem a budu zatýkat zločince – tedy až najdu toho vraha.“

Rowan přikývl, jako by s tím souhlasil. „Co je dál v té chodbě?“

„Tři cely. Myslím, že byly použity v show Andyho Griffitha.“

„V městečku se povídá, že Della bude tvůj hlavní zástupce.“

„Já nejsem šerif. Jestli se Frank nevrátí, městečko si zvolí někoho jiného.“

Rowan si Natea zamyšleně prohlížel. „Vypadáš za tím stolem dobře. Možná bys měl zvážit –“

„Sklapni,“ vybuchl Nate. „Už se ti ozvali z forenzního?“

„Pořád nic, a stejně bych ti to nemohl říct.“

„Co to znamená?“

„Znamená to, že nejsi oficiálně šerifem, dokud tě starosta nejmenuje.“

Nate zasténal. „V tom případě jím nikdy nebudu. Nenechal by mě ani uklízet ulice.“

„Každopádně musíš získat jeho souhlas, než ti budu moct cokoliv říct.“

Nate věděl, že bratranec lže – nebo překrucuje pravdu. „To ti řekl tvůj táta?“

„Jo,“ povzdechl si Rowan. „Je to vydírání. Žádná přednostní forenzní zpráva, dokud se neudobříš s otcem své bývalé snoubenky. A já mám jít s tebou, abych tě držel za ručičku, nebo ji nechal, ať tě praští. Nejsem si jistý, co z toho.“

„Radši bych se postavil před chlapy s bouchačkama,“ zamumlal Nate a vstal.

Rowan vykročil ke dveřím. „Jak si tedy zařídíš tuhle kancelář? A nakoupíš nové uniformy? Hej! Už vím. Není tvoje bývalka designérka? Ať ti navrhne něco nového na sebe.“

„Správně,“ přikývl Nate, když vyrazili k radnici. „Nesnáší mě tak, že to tu zařídí v růžové s fialovým lemováním. Ale to je fuk, protože já nebudu šerif. Ani tady, ani nikde jinde.“

„Měl jsem dojem, že Terri by se to líbilo.“

„Jo, no, až jí vysvětlím, že to dělat nechci, pochopí to.“

„Vsadím se, že budeš mít stejný úspěch, jako když se táta dohaduje s mamkou.“

Po tomhle prohlášení si začali vysvětlovat, jak budou vést svoje vlastní domácnosti. A oba muži doopravdy věřili tomu, co říkají.

Byl to Rowan, kdo oznámil asistentce, že přišli za starostou.

„Zrovna má jednání,“ prohlásila. „A nemáte sjednanou schůzku.“ Oči upírala na Natea a její znechucení bylo očividné.

Rowan ukázal svůj průkaz. „Musíme ho vidět. Pokud jste to ještě neslyšela, vyšetřujeme vraždu.“

„Té ženy, která utekla s jiným mužem? Je –“

Nate k ní vykročil, ale Rowan se postavil před něj. Tvářil se velice vážně.

„Tak tedy jděte,“ svolila a kývla k zavřeným dveřím.

Lew Hartman seděl za mahagonovým stolem velikosti tanečního parketu. Pokývl na Rowana, ale na Natea se ušklíbl. „O co jde?“

„Podle městského nařízení musíte šerifa jmenovat vy,“ začal Rowan. „Frank Connor předal úřad Nateovi, takže potřebujeme, aby to bylo oficiální.“

„Nejsem si jistý, že se tenhle člověk na tu práci hodí,“ namítl starosta. „Myslím, že bych měl určit –“

Dveře se rozlétly a dovnitř vtančila Stacy, její blonďatá krása naplnila celý pokoj. V rukou měla půl tuctu nákupních tašek. „Jsem úplně zničená!“ Zněla šťastně. „Koupila jsem čtvery nové šaty, včetně bot, a objevila dokonalý dárek, který můžeš dát mamce k výročí. Je to náhrdelník s jednou perličkou a –“ Všimla si ticha v místnosti a pak se obrátila k Rowanovi. „Ahoj. Dlouho jsem tě neviděla.“

„Já mám pocit, jako bych tě viděl poprvé.“ Rowanův hlas teď rozhodně nepřipomínal agenta FBI při řešení případu. „Vyrostla jsi do krásy.“

„Ve Washingtonu sis to nemyslel.“

„Trefa.“ Rowanovi jiskřilo v očích.

Pokud si toho všimla, nedala to najevo. „Nejspíš jsi tu kvůli…“

„Tomu autu.“ Rowan ustoupil stranou, aby uviděla Natea.

„Ach,“ vydechla Stacy. „Ty.“

Nate dokázal jenom přikývnout.

Lew Hartman přistoupil blíž. „Nemyslím si, že bych to měl dělat. Tahle osoba není to, co naše město potřebuje.“

Z Rowanovy tváře zmizel flirtující pohled a ztvrdl. „Pane! Uvědomujete si, že tu probíhá vyšetřování vraždy? Nathaniel Taggert je více než kvalifikovaný, aby se stal šerifem. Je –“

„K čertu s ním!“ vykřikl Lew. „Zlomil mojí dceři srdce.“

„Ach proboha,“ vybuchla Stacy. „Já nemám zlomené srdce. Víc mě štve, že jsem přišla o Stantonův dům než o svého snoubence. Bez urážky, Nate.“

„V pohodě.“ Nadzvedl obočí.

„Víš, co z tohohle všeho vzešlo?“ pokračovala Stacy. „Nate mi otevřel oči, abych se podívala na pár ošklivých věcí, které se v tomhle městečku dějí. Věcí, o kterých jsem nikdy neuvažovala. Tati, vzpomínáš si, jak Terri před lety napadla ty kluky na střední a byla vyloučena?“

„Ano. Hectorova záda už nikdy nebyla jako dřív, ale co to má s tímhle vším společného?“

„Všechno,“ vysvětlovala Stacy. „V pubertě jsem byla jako všichni ostatní a postavila se na stranu těch kluků. Považovala jsem je za oběti. Jako dospělá se na to všechno dívám úplně jinak.“ Pohlédla na Natea. „Napadli Terri, že ano? A ona se bránila.“

„Jo,“ potvrdil Nate.

„A my z toho všichni vinili ji. Mám dojem, že za to mohly všechny ty věci, co jsme si mysleli o Terriině matce. Jenomže teď víme, že byla nevinná. Ta ubohá žena. A Terri to všechno odnesla. Nedovedu si představit, čím si kvůli nám musela projít. Otče! Pomůžeš Nateovi se vším, s čím bude potřebovat.“

„Já –“ Lew se zadíval na dceru. „Dobře.“ Otočil se k Nateovi a Rowanovi. „Co potřebujete? Máte můj čas a všechno, co vám můžu dát.“

Jakmile byl Nate jmenován, s Rowanem vyrazili zpátky do úřadu šerifa.

„Líbí se mi,“ prohlásil Rowan.

„Je mi špatně z toho, co jsem jí provedl,“ přiznal Nate. „Asi jsem byl naštvaný na tvého tátu a –“

„Ne,“ namítl Rowan. „Myslím tím, že se mi vážně, vážně líbí. Jsi si jistý, že je mezi vámi dvěma konec?“

Nate se začal usmívat. „Absolutně.“

Rowan se zastavil. „Poslouchej, já, ehm… Zavolají mi, až z forenzního něco zjistí, takže se tam teď vrátím. Rád bych jí, ehm, položil pár otázek. Otočil se a vykročil zpět. Podle toho, co jsem viděl, budeš muset najmout nové zástupce. Jaký máš plat a jaký má město rozpočet na tvoje oddělení?“

„Jak to mám vědět? Nejsem žádný šerif.“

„Právě jsi byl jmenovaný, takže jsi šerif, dokud to nepřevezme někdo jiný. Já –“ Rowanovi zazvonil mobil, a tak se na něj podíval. „To je táta. Uvidíme se později.“ Přiložil mobil k uchu a obrátil se zpátky k radnici, ale Nate ho stále slyšel. „Jo, tati, viděl jsem ji. Ano! Líbí se mi. A co forenzní? Jo, myslím, že je nebojácná. Používá se tohle slovo ještě? Co ten případ?“

Nate s úsměvem vyrazil zpátky do kanceláře šerifa. Do své kanceláře.

23

Slunce sotva vycházelo a Rowan už byl v Terriině domě. „Budu k tobě upřímný,“ prohlásil. „Nevím, jak pokračovat ve vyšetřování. Stalo se to všechno hrozně dávno.“

„Naše jediná stopa byla založená na Dellině špehování,“ dodal Nate. „My –“ Odmlčel se, když mu zazvonil telefon. Pohlédl na něj. „To je jeden z mých –“ polkl, „– zástupců.“ Odmítl hovor a pohlédl znovu na Terri. „Odhaduju, že důvodem bylo něco, co se odehrálo nečekaně. Možná že tvoje matka překvapila zloděje nebo –“

„Nebo nějakého vraha,“ dodal Rowan. „Procházíme databázi, abychom zjistili, co se dělo v tu dobu v téhle oblasti.“

„Přinutil ji napsat vzkaz?“ Terri se tvářila skepticky.

„Možná,“ připustil Nate. „Mohla – Sakra.“ Telefon mu znovu začal zvonit a pak pípat. Dvě zprávy, tři e-maily a hovor. V tutéž chvíli zazvonil zvonek u dveří.

„To bude jídlo a žádost o informace,“ prohlásila Terri. „Radši už běžte, nebo se odsud nedostanete.“

„Nemůžeš tu zůstat sama,“ namítal Nate. „Tvůj táta –“

„Je v háji,“ doplnila Terri. Začal jí zvonit telefon a pak se přidal Rowanův. Nateův ještě ani nepřestal. „Běžte! Hned. Zadem, kolem domu.“

Nate Terri rychle políbil a pak vyběhl z domu, s Rowanem v patách. Zhluboka se nadechla a vykročila ke dveřím, aby vpustila první návštěvníky. Přesně jak věděla, přinesli krabičky plné jídla. Nemohla si pomoct, ale měla dojem, že jsou ty pokrmy jako lístky do kina. Platili za představení. V tomhle případě šlo o informace ohledně auta nalezeného v jezeře. A někteří se chtěli vyptat i na Billyho. A na Stacy. Je pravda, že jsou Terri s Billym zase spolu? Vážně dal Nate té roztomilé Stacy kopačky? Dobře že ho Terri nechala a vrátila se k Billymu.

Více než jedna osoba přiznala, že jí nebo jemu na Nateovi něco nesedělo. „Vylovil z vody našeho syna/dceru/psa,“ říkali několikrát. Ale také dodávali: „Stacy na nás vždycky byla tak milá. Nelíbí se nám, že jí ublížil.“

Terri se ze všech sil snažila být zdvořilá a děkovala jim za další dušené maso se zeleninou – a poslouchala všechny drby, které jí vykládali. Jediné překvapení bylo, že Billy Thorndyke je teď pastorem. „A převezme kostel svaté Anny.“

„Nemůžu uvěřit, že ti to neřekl!“ Čekali, že to bude Terri nějak komentovat, ale ta mlčela.

Třikrát zavolala Nateovi, aby zjistila, co dělá, ale hovor spadl do hlasové schránky. Říkala si, že toho má nad hlavu jako ona a nemůže zvedat telefon.

Po obědě – který snědla studený a v rychlosti – zavolala Elaine a zeptala se jí na tátu.

„Pohybuje se mezi depresí a úlevou. Jeho milovaná manželka ho neopustila, ale byla zavražděna. Mluvil o ní celý den. Starám se o něj.“

Terri by Elaine nejradši objala. Většina žen by žárlila, ale ona ne. „Děkuju ti,“ zašeptala přiškrceně.

„Kdykoliv, drahoušku.“

Díky rozhovoru s Elaine získala novou energii a další dávku přejících všeho dobrého uvítala s úsměvem.

Ve tři zavolal Nate.

„Neuvěříš, jaké je tady rušno,“ prohlásila. „Já –“

„Terri! Kde je ta čínská mísa?“

„Je –“ Pohlédla na konferenční stolek. Nebyla tam, kde ji nechala. „Nevím. Určitě jsem ji položila na stolek. Předtím jsem ji měla v kabele.“

„Mohla jsi ji dát někam jinam a zapomenout na to?“

Za jiných okolností by na něho vyštěkla, že ani omylem není senilní. Ovšem naléhavost v Nateově hlase jí v tom zabránila.

S telefonem v ruce proběhla domem, otevřela všechny skříně, nakoukla do prádelny a koupelen. „Nikde ji nevidím a neměla jsem čas schovávat ji někam jinam. Myslíš, že ji někdo ukradl?“ Vzpomínala si, jak Nate říkal, že je cenná.

„Kdo u tebe dneska byl?“

„Polovina lidí od jezera.“

„Potřebuju jejich jména.“

„Sepíšu seznam a pošlu ti ho.“

„Ne!“ vykřikl Nate. „Hned. Pověz mi je. Zapíšu si je.“

Terri neztrácela čas vyptáváním, proč to potřebuje. Slyšela jeho tón. Začala ránem a diktovala mu jména. Otevřela ledničku a nakoukla dovnitř. Na krabičkách s dušeným masem byla jména majitelů. Přečetla je Nateovi a dala mu i čísla chatek, pokud si je pamatovala.

Když zazvonil zvonek u dveří, nevšímala si ho. „Můžu se zeptat, o co jde?“ otázala se.

„Ještě ne. Chci, abys šla do jedné z prázdných chatek a zůstala tam. Chci, aby ses schovala. Rozumíš mi?“

„Ano.“ Pokoušela se znít klidně. „Nate, prosím, neudělej nic pitomého.“

„Jako že bych třeba změnil celou svoji osobnost?“

Nezasmála se jeho vtipu, protože jí srdce bušilo až v krku.

„Miluju tě,“ řekl a pak zavěsil.

„Já tebe taky,“ řekla do ztichlého telefonu a rozběhla se. Naházela do tašky oblečení s nabíječkou, zamkla dům a nasedla do člunu.

Věděla, jak se pohybovat kolem jezera, tak aby ji nikdo neviděl. Ani dalekohled by ji nenašel, když se krčila mezi stromy a pod keříky, jež potřebovaly prostříhat.

Nakonec schovala malý člun a vyšla po kamenném schodišti do chatky, kterou předtím navštívila jen dvakrát. Nepatřila k těm, o něž se obvykle starala, takže nikdo nebude tušit, že tu je. Věděla však, že je prázdná a majitelé se nevrátí celé týdny, a taky věděla, kde je schovaný klíč.

Nerozsvítila. Místo toho se posadila před okno, s telefonem po ruce, a pozorovala jezero. Bylo docela klidné, napadlo ji, že se všech zmocnil strach. Ačkoliv byla její matka zavřená v tom kufru už před dávnou dobou, ten objev byl čerstvý. Strach byl čerstvý.

V jedenáct usnula a s trhnutím se probudila v jednu. Od deseti neměla žádné telefonáty, ale několik zpráv a e-mailů. Žádné od Natea nebo Rowana, Elaine ani otce, takže je ignorovala.

Nejradši by zavolala Nateovi, nechtěla ho však budit. Aspoň doufala, že někde spí.

Zatímco klopýtala do postele, uvažovala, co se děje. Ukradl některý z návštěvníků v jejím domě tu čínskou mísu? Proč se na ni Nate ptal? Souvisí nějak s vraždou její matky?

Moc dobře nespala a probudila se brzo. Podařilo se jí zaměstnat se až do deseti a pak odešla. Zastavila s člunem u svého domu a vyšla schody. Okamžitě zjistila, že tam Nate není.

Zavolala mu a vyslechla si zprávu, že jeho hlasová schránka je plná.

Chvíli to trvalo, ale podařilo se jí uklidnit. Snědla část dušeného masa a snažila se myslet na to, co má dělat. Za normálních okolností by zavolala Frankovi. Jenomže ten tu nebyl. Tátu otravovat nemohla. Už tak byl ve stresu, než aby mu ještě přidávala.

Zajela do úřadu šerifa. Jen klid, opakovala si. Nepanikař, ať nepanikaří ostatní. Nate nejspíš usnul v jedné z cel. Určitě je v pořádku – a vynadá jí za to, že sem přijela.

Doufala, že se přesně tohle stane!

V úřadu bylo rušno – a řídila ho Della. Štěkala rozkazy na jednoho z mladých zástupců. Když uviděla Terri, vyhrkla: „Kde je?“

Terri nasadila svůj nejlepší předstíraný úsměv. „Doma, čte si záznamy strýčka Franka. Dorazí později. Poslal mě sem, abych mu něco přinesla.“ Snažila se tvářit podrážděně. „Jenomže mi neřekl, kde to je. Nemáš tušení, co potřebuje?“

Della na Terri zírala plných deset vteřin, než odpověděla. „Předala jsem mu balíček od jeho matky. Byla to nějaká knížka.“

„Něco jiného,“ řekla Terri. Jak tohle provede, aniž by ostatní znervózněla? Měla by říct: Myslím, že se Nate pohřešuje? Myslím, že něco objevil a šel za tím? Poběží upovídaná Della za novináři? V titulcích bude: Vrah s motorovkou na svobodě. „Co ještě?“

Della nepatřila k těm, kteří by měnili téma. „Vážně se o tu knížku hodně zajímal. Vyšel ven, aby si zavolal. Neprozradil mi, komu nebo o co jde, ale zahlédla jsem předvolbu z oblasti Connecticutu. Pak telefonoval tobě a vyptával se na všechny ty lidi, kteří přišli do tvého domu.“

Terri zaťala pěsti tak silně, až se jí nehty zaryly do dlaní. Čmuchalka Della. Špionka Della. „Kde je ta knížka?“

Della ji měla na svém stole. Byl to tlustý svazek o čínských starožitnostech.

Terri se snažila ovládnout, aby nevytřeštila oči. „Tohle je nejspíš to, co chce. Díky.“ Vykročila ke dveřím, ale ještě se otočila. Della na ni zírala a uvažovala. „Asi bys neměla nic říkat o –“

Della jí skočila do řeči. „Teď jsem zástupce šerifa. Dny, kdy ze mě tohle město mohlo mámit informace zadarmo, jsou u konce!“

Tak by se na to taky dalo dívat, pomyslela si Terri, nic však neřekla. Jen souhlasně přikývla, pospíšila si pryč z úřadu, tlustou bichli v podpaží. Vyjela na silnici a pak zastavila po straně, než knihu otevřela.

Trvalo jí jen pár minut, než našla to, co viděl Nate. Na celé jedné stránce byla fotka její čínské mísy. Ne podobné, ale té její. V základu byl jasně vidět důlek.

Pod fotkou popisek vysvětloval, že ta mísa je stará, vzácná a má vysokou hodnotu.

Terri zaujalo, že na okraji bylo rukou psané jméno, Monroe, a telefonní číslo. Odhadovala, že předvolba patří do Connecticutu. Della měla plné ruce práce se sekýrováním ubohých zástupců, že si toho nevšimla.

Terri číslo vytočila a požádala o osobu toho jména. Z Monroea se vyklubal kurátor malého muzea.

Pověděl jí, že už je druhá osoba, která mu dnes volá a ptá se na tu mísu. Ano, ten volající byl muž, tvrdil, že je šerif jednoho městečka ve Virginii. Ta mísa byla ukradena a pan Monroe jí sdělil datum. Terri poděkovala a zavěsila.

Pak seděla za volantem a dívala se ven čelním sklem. Ta mísa byla ukradena dva roky předtím, než její matka přijela do Lake Kissel. Byla ta krádež důvodem matčiny smrti? Byla zabita kvůli kousku stříbra? Ukradla ji ona? Utekla, aby unikla dopadení? Nebo ji ukradl někdo jiný a věnoval ji její matce? Ať už se stalo cokoliv, ta stříbrná mísa nakonec skončila ve vlastnictví její matky – a přešla na jejího otce.

Poté co jeho žena utekla – nebo jak si to Brody myslel – nedokázal snést pohled na nic, co jí kdy patřilo. Všechno, co měla, odvezl do charity. Teprve před pár lety, když se jeho sestra odstěhovala, zjistili, že tu mísu uchránila. Našli ji zastrčenou vzadu na horní poličce jedné skříně. Brody ji chtěl roztavit, ale Terri mu to nedovolila. Vrátila ji tam, kde ji objevili, a nevytáhla ji, dokud ji nezačala užírat vina vůči Stacy. Přece jen bydlela se Stacyiným snoubencem. To nejmenší, co mohla udělat, bylo pomoct jí s jejím stánkem.

Terri sklopila pohled na fotku. Na základě Nateova rozhovoru s ní a s kurátorem muzea si Terri byla jistá, že ať už je teď Nate kdekoliv, má to něco společného s tou stříbrnou mísou. A vypadalo to, že ji našel někdo jiný a vzal ji.

„Potřebuju pomoc,“ zašeptala Terri – a věděla, na koho se obrátí. Na Billyho. Dluží jí to.

Netušila, kde se ubytoval, ale nejspíš v domě, který stále patřil jeho rodině. V domě, v němž Stacy s láskou zařídila kancelář pro Natea. Zaslechla, že Stacy „prodala“ nábytek, který mu vybrala a který Nate zaplatil. Každý kousek prodala za jeden cent. Nebrala ani pěticenty. Velký drahý stůl stál šest centů. Stacy uložila všechny měďáky do malého sametového pytlíčku a nechala ho na podlaze místnosti, jež měla být Nateovou kanceláří.

Možná to ale byly jen řeči, pomyslela si Terri.

Zatímco Terri projížděla Summer Hillem do Thorndykeova domu, věděla, že odsunuje hrůzu z matčiny smrti. Nedovolovala si myslet na to, čím si její matka prošla. Nechtěla si představovat, jak musela být odvlečena od své spící dvouleté dcerky. Byla donucena napsat vzkaz na rozloučenou? Prosila, žadonila? Chtěla –?

Terri zajela na příjezdovou cestu domu a položila hlavu na volant. Na nic z toho teď nesmí myslet. Pokud ano, skončí jako její otec a zhroutí se.

Právě teď potřebuje najít Natea. Nebo Rowana. Musí… něco DĚLAT. Cokoliv. Prostě pokračovat. Nezastavovat se.

Když zaslechla sekačku na trávu, zvedla oči a uviděla Billyho, jak ji popostrkuje. Tričko měl tak propocené, že klidně mohl být bez něj. Zůstal v kondici, pomyslela si, když vystrčila ruku z okna a zamávala na něj.

Jenomže ji neviděl, protože zpoza rohu vyšly tři mladé dívky. Jedna z nich nesla tácek se sklenicemi limonády. Druhá košíček plný sušenek. Všechny na sobě měly krátké šortky a tílka.

Billy si jich nevšímal, ale pak jedna z nich nakráčela před sekačku, takže ji musel strhnout stranou. Vypnul stroj. „Melisso!“ zvolal. „Mohl jsem tě přejet. Běž se posadit na verandu. Já –“

Když uviděl Terri, zdálo se, že se mu ulevilo. Mávla na něj, aby si k ní přisedl do auta.

Než se Billy rozběhl, popadl dvě sklenky limonády, půl tuctu sušenek a ze sloupku plotu košili.

Terri otevřela dveře. Vklouzl dovnitř, podal jí velkou sklenici a zabouchl za sebou.

Zatímco Terri couvala z příjezdové cesty, dívky ji probodávaly pohledy. „Další lidi, co mě nesnáší,“ zamumlala.

„A zase je to moje chyba.“ Podal jí sušenku, kterou zhltla na dvě polknutí. „Vidím, že se nic nezměnilo, pořád jsi vyhladovělá. Kam jedeme?“

„Snažím se najít Natea.“

„Doslechl jsem se, že vy dva jste nerozlučná dvojčata. Vážně jste spolu bydleli, zatímco byl zasnoubený se Stacy?“

„Ano. A já se doslechla o tobě, že z tebe bude nový kazatel u svaté Anny.“

„Pravda.“

Pohlédla na něho. „Myslím, že ti tohle povolání sedí. Mohl bys… za moji matku?“

„Ano,“ pronesl vážně. „Postarám se o to.“

Chvíli nic neříkali. „Ty máš toho chlapíka ráda, hm?“ zeptal se.

„Ano.“

„To si nech na později.“

„Cože?“

„To ,ano‘. Nech si to na obřad, který pro vás dva povedu.“

Krátce se zasmála.

„Tak mi prozraď, co se děje. Hrajeme si na detektivy?“

„Možná.“ Rychle mu pověděla o Nateově telefonátu a té ztracené stříbrné míse.

„Když je tu FBI, je možné, že objevili nějakou krádež, která s tím nijak nesouvisí.“

Její výraz mu napověděl, co si o tom nápadu myslí.

„Jo, ani já tomu nevěřím.“

Terri zajela na parkoviště před klubovnou. „Chci zjistit, co se Anna doslechla, a pak půjdeme zkontrolovat chaty.“ Dopila poslední hlt limonády.

Billy ji zastavil, než otevřela dveře. „Terri, chci ti říct, že mě mrzí to, co se stalo. Mluvil jsem s pár lidmi a slyšel, čím sis kvůli mně prošla. Měl jsem ti zavolat, ale utápěl jsem se v sebelítosti. Byl jsem ještě děcko a měl se stát otcem.“

„To je v pohodě,“ řekla. „Už to skončilo.“

„Ne tak úplně. Tohle městečko si zřejmě myslí, že jsem… no…“

„Světec?“ doplnila. „Úžasný Billy Thorndyke.“

Díval se na ni, jako by mu něco došlo. „Mezi námi by to nefungovalo, viď?“

„Ne. Pochopila jsem to, když ses vrátil. Stali se z nás úplně jiní lidé. Ale to jsme asi byli vždycky. Byli jsme spolu kvůli mládí a hormonům.“

„Byla jsi pro mě výzva.“

„Byla jsem jediná holka, která tě nechtěla sbalit.“

Billy chvíli mlčel. „Slyšel jsem, že s Natem zachraňujete každý den životy.“

„Ne tak úplně, ale Nate umí zvládat nouzové situace. Rychle mu to pálí. Umí všechno spravit. Motory člunů a dětská kola a střechy. A taky umí vařit. A lidi ho mají vážně rádi. A je –“ Zarazila se a zrudla.

„Jsem za tebe rád. Že jste našli jeden druhého.“ Billy ji políbil na tvář a pak vystoupil z auta.

„Stacy není,“ prohodila přes rameno, zatímco mířili do klubovny.

Billy se smíchem otevřel dveře do kanceláře.

Anna ani nezvedla oči. „Nic nevím. Běžte se zeptat Natea.“

„Nemůžeme ho najít,“ oznámila Terri.

Anna k nim s úlevou vzhlédla.

„Je to tu zlé?“ zeptal se Billy.

„Horší, než si dovedete představit. Nevím, proč si lidi myslí, že se FBI zpovídá přímo mně. Zavřela bych kancelář, ale…“ Pokrčila rameny.

„Já vím. Ti, co tu bydlí, potřebují dozor.“ Billy se ji snažil uklidnit.

„Minutu nato, co našli to auto, se to objevilo ve zprávách.“ Anna odsunula hromádku papírů. „Zatím tu máme osm lidí, kteří se sbalili a odjeli. Tvrdili, že nezůstanou někde, kde pobíhá sériový vrah.“

„Vždyť se to stalo před lety!“ namítla Terri.

„To jsem jim taky říkala, ale neposlouchají.“

Terri se mračila. „Stalo se něco neobvyklého? Tedy kromě toho, že se pitomci chovají jako obvykle?“

„Nic. Jenom poslouchám a chovám se, jako bych jejich obavy chápala. Šest lidí volalo a zrušilo rezervace. Co je s Natem? Slyšela jsem, že je z něho teď šerif. Vsadím se, že je Frank nadšením bez sebe!“

„Mohla bys vytisknout seznam lidí, kteří jsou pořád tady?“ požádala ji Terri.

„Jasně.“ Anna se obrátila k počítači. Za pár minut jí podala list papíru. Měli pravidlo, že dokonce i lidé, kterým nějaká chata patřila, museli v kanceláři oznamovat, kdy přijedou a odjedou. Minimálně kvůli požární bezpečnosti. „Ach, počkej. Tenhle pár odjel dneska ráno.“ Přeškrtla jména.

„To je spousta prázdných chatek.“

„A to jenom kvůli strachu, že tu může pobíhat nějaký vrah,“ zamumlal Billy a oba se obrátili k odchodu.

„Kromě krys,“ prohlásila Anna, takže se na ni otočili. „Nájemníci v domku pana Owense tvrdili, že u nich během noci došlo k invazi krys. Všechno tam rozkousaly a nechaly za sebou nepořádek.“

„Určitě to nebyli mývalové?“ zeptala se Terri.

„Kdo ví? Každopádně nájemníci byli naštvaní a prohlašovali, že chtějí zpátky peníze. Volala jsem panu Owensovi a zeptala se ho, co chce dělat. Navrhla jsem mu, ať zdvojnásobí nájem a já tam ubytuju nějakého reportéra, ať si to pěkně zacáluje.“

„Cože jsi udělala?“ zhrozila se Terri.

Billy jí položil ruku na rameno. „Co říkal pan Owens?“

Anna pohlédla na Billyho. „Byl moc milý, ale to on je vždycky. Přijíždí sem pokaždé v srpnu. Prý ho ohromilo, co se děje u drahého Lake Kissel, a chtěl se o to postarat osobně. Dokonce mi ani nedovolil, abych někoho najala na úklid. Nechápu, jak se sem dostal tak rychle, když žije v Connecticutu. Ale jestli je tam nějaké shnilé jídlo, přivábí ještě víc krys.“

Ani Terri, ani Billy nedali nijak najevo, že by pro ně Connecticut něco znamenal. „Postaráme se o to,“ podařilo se Terri ze sebe vypravit, než vyšli z kanceláře.

Když nasedli do auta, Billy trval na tom, že bude řídit. Ve člunu Terri věřil celým svým životem, ale ne v autě. „Jen mi říkej, jak se dostat k té chatě.“

„Nejspíš to nic neznamená,“ namítla, když usedla na místo spolujezdce. „Jenom shoda náhod.“

„Určitě máš pravdu. Pověz mi o tom panu Owensovi.“

„Moc toho o něm nevím. Je to pohledný muž ve středním věku. Když přijel poprvé, byla jsem ještě malá, ale i já si všimla, jak po něm ženy pokukovaly. Nechtěl s nimi mít nic společného. Táta a já jsme se tomu smáli.“

„S kým se stýkal?“

„Nemám tušení. Nepamatuju si, že by chodil na setkání komunity. Jednou táta prohlásil, že kdyby byli všichni jako pan Owens, naše životy by byly mnohem jednodušší.“

„Ale včera přišel k tobě domů?“

„Ano, přišel. Přinesl pečivo z pekárny v Summer Hillu. Vůbec jsem s ním nemluvila, protože všichni toužili po mé pozornosti.“ Podívala se na Billyho. „Mohl ukrást tašku s tou mísou, ale to mohla udělat spousta lidí.“

Billy chvíli přemýšlel. „Takže obvykle přijíždí v srpnu?“

„Ano.“ Pohlédla na něho. „Ale teď je tady. Kvůli krysám, které vyděsily jeho nájemce.“

„Krysy, které se jen tak objevily, zrovna když se v jezeře našlo auto.“

„A psali o tom v novinách po celé zemi.“ Terri se prudce rozbušilo srdce.

„A i když je to nespolečenský samotář, zastavil se u tebe doma.“

„A s nikým neprohodil ani slovo, podle toho, co jsem viděla,“ dodala Terri.

Na vteřinu na sebe pohlédli, pak se Billy zadíval zpátky na silnici vinoucí se kolem jezera. „Můžeme někde zaparkovat, aniž by nás někdo viděl?“

„Ano.“ Ukázala k prázdné chatě a Billy zajel na příjezdovou cestu.

„Asi by bylo zbytečné –“ Zarazil se, když Terri vyskočila z auta. „Tady zůstat,“ dokončil.

Terri znala zadní cestu, jak se dostat do Owensovy chaty. Začala šplhat po plotě. Posadila se na něj rozkročmo, když viděla, že Billy zaváhal. „Tak pojď!“

„Modlím se o odpuštění. Doufám, že mě nevidí mí farníci.“

Terri kývla k nedalekému domku. „Tady bydlí víkendová vdova. Ta ti odpustí cokoliv.“

Billy přelezl přes plot tak rychle, až se Terri rozesmála.

„Víš, Stacy Hartmanová je volná.“

„Není můj typ. Je moc dokonalá.“ Usmál se tak, aby jí dal najevo, že myslí na jejich minulost.

„Znamená to, že já dokonalá nejsem?“

Billy vypadal, jako že nemůže popadnout dech. „Ty, drahá Terri, ani zdaleka nejsi dokonalá.“

Odfrkla si a ukázala mu, aby mlčel a následoval ji. Nacházeli se blízko chaty pana Owense.

Protože její otec se svým parťákem postavili většinu domů v okolí, znala jejich půdorysy. Největší okna vyhlížela na vodu, ale taky tu byla postranní okýnka. Mohli by nakouknout dovnitř, aniž by je někdo viděl.

„Počkej!“ ozval se Billy, když došli k chatě. Opřel se o zeď. „Máš tušení, co jsem musel udělat, abych dostal místo u svaté Anny? Summer Hill je žádané místo. Kdyby mě teď někdo viděl, poslali by mě na nějaký odlehlý ostrov.“

„Kde se tancuje v sukních z trávy? Přestaň si stěžovat a pojď. A mlč.“

Protočil oči a následoval ji za roh k přední části domu.

Neviděli celý velký pokoj, zato okamžitě spatřili Natea. Seděl na židli, vypadal docela klidně, jako by byl na hlídce.

Nad ním stál rozložitý muž s poďobanou a zjizvenou tváří. Měl křivý nos jako nějaký boxer.

„Myslím, že má svázané ruce,“ zašeptala Terri. Zkusila kliku postranních dveří natolik, aby zjistila, že jsou odemčené. „Jdu dovnitř.“

Než ji Billy mohl zastavit, zvedla kámen a prohodila ho oknem.

V domě se oba muži otočili za zvukem a ve vteřině, kdy se jejich pozornost upřela na rozbité sklo, Terri proběhla dveřmi. Z jedné police u dveří popadla nějakou kovovou ozdobu a natáhla se, aby ji hodila.

Jenomže Nate vyskočil ze židle a popadl ji za zápěstí.

V další vteřině se postranní dveře rozlétly a do místnosti vtrhli Rowan a dva muži v oblecích FBI, zbraně vytažené a namířené na Terri.

„To je v pořádku.“ Nate sebral Terri z ruky bronzového psa a postavil ho zpátky na polici. Pak ji sevřel v náručí. „Všechno je v pořádku.“

Odstrčila se od něho, vztek jí projížděl ve vlnách. „Nejednej se mnou jako s dítětem, ty nevděčný parchante. Hledali jsme tě. Zmizel jsi a já tě uviděla oknem a myslela si, že tě drží jako rukojmí. My –“

„To ,my‘ znamená ty a svatý Billy?“

„Nikdo jiný,“ zazubil se Billy. „Doufám, že to nikomu nebude vadit, ale musím se posadit. Toho vzrušení na mě bylo příliš. Ach! Ahoj. Neviděl jsem vás. Já jsem William Thorndyke, budoucí pastor od svaté Anny. Myslím. Po dnešku mě možná vyhostí ze země.“ Zadíval se na Rowana a dva agenty, kteří ukládali zbraně.

Na židli seděla starší žena, štíhlá a elegantní. Nespouštěla Terri z očí.

Terri se vytrhla z Nateova objetí. Díky vzteku se nezhroutila v hromádku plnou rozpaků. „Mohl jsi mi zavolat,“ procedila mezi zuby. „Místo toho si tu pořádáš večírek.“

„Večírek! Nespal jsem –“

Rowan si hlasitě odkašlal. „Terri, můžu tě představit tvé babičce, paní Carolyn Fornellové?“

Na Terri už toho bylo příliš. Objevení matčina těla, pozornost tisku, miliony otázek, snaha zůstat silná, zatímco všichni, které milovala, jako by mizeli – její otec, Frank, Nate – bylo toho víc, než dokázala unést.

Nohy se pod ní podlomily první, pak jako by se jí zatočila hlava. „Babička,“ zašeptala.

Nate ji chytil, než spadla na podlahu.

24

Když se Terri probrala, ležela ve vlastní posteli a bylo brzo ráno. Zdálo se, že prospala celou noc.

Na polštáři vedle ní byl důlek. Nate spal zřejmě s ní, ale teď byl pryč.

Posadila se na posteli, zamrkala, promnula si oči a snažila se vybavit si, co se v posledních pár dnech stalo. Co bylo skutečné a co si jenom představovala. Její matka nalezená v kufru auta. Zavražděná. Byla –

Dveře se otevřely a dovnitř vešel Nate s tácem jídla. „Myslel jsem si, že budeš vzhůru. Dáš si vajíčka se slaninou? Nebo co třeba dušené maso? Na jeden talíř jsem ti dal osm druhů. Myslíš, že to zvládneš?“

„Snědla bych i žraloka, se zuby a tak. Já budu jíst a ty mi všechno vysvětlíš.“

Položil jí tác na nohy. „Ta stříbrná mísa –“ Zarazil se. „Víš ty co? Myslím, že by ti to měla vysvětlit tvoje babička.“

Terri se zarazila s vidličkou na půlcestě k ústům. „Myslela jsem, že se mi o ní asi jenom zdálo.“

Nate přešel ke dveřím a otevřel je. Musela čekat venku, protože Carolyn Fornellová okamžitě vstoupila. Nate ukázal na židli vedle postele.

S Terri na sebe udiveně hleděly.

„Vypadáš jako moje Leelee,“ zašeptala Carolyn.

Terri chtěla odložit tác, ale Carolyn ji zastavila.

„Prosím, jen se klidně najez. Jestli jsi tak aktivní jako moje dcera, pak určitě padáš hlady. Vždycky spořádala spoustu jídla, ale nikdy nepřibrala ani gram.“

„Spálí to,“ podotkl Nate. „Jezdí na člunu jako blázen a nikdy nechodí, když může běhat. Hází lanem jako zkušený námořník a –“

Obě ženy na něho hleděly.

„Já, ehm, myslím, že vás dvě nechám o samotě.“ Odešel a zavřel za sebou dveře.

„Kde mám začít?“ zeptala se Carolyn.

Terri zvedla vidličku. „Proč měla moje matka pocit, že musí utéct od svojí rodiny?“ V Terriině hlase se ozýval hněv.

Carolyn několikrát zamrkala, aby potlačila slzy. „Jsi stejně přímočará jako moje dcera. Nebyla fandou tajemství. Pokud se jí něco nebo někdo nelíbil, okamžitě to řekla.“ Carolyn se nadechla. „Byla pravým opakem svého bratra Kennetha.“

„Můžu předpokládat, že ho známe jako pana Owense?“

„Ano.“ Carolyn vstala, přistoupila k oknu, roztáhla závěsy a pak se zase vrátila k Terri. „Tohle pro mě není jednoduché. Oba jsou mými dětmi a já je miluju. Opravdu jsem se snažila přistupovat k nim stejně. Jenomže Leelee byla tak… roztomilá. Byla vtipná a chytrá a neustále se dostávala do potíží. Když jí bylo patnáct, šla za školu a utekla do New Yorku kvůli nějakému představení. Auto řídila, když jí bylo čtrnáct. A tak dále. Jenomže s jejím otcem jsme ji nedokázali nijak potrestat. Vždycky přišla s tak úžasnými výmluvami a vykládala legrační historky o tom, co viděla nebo dělala. Byla –“ Carolyn mávla rukou. „Musím se dostat k faktům. Ten mladý muž z FBI mi říkal, že si musím na všechno vzpomenout.“

„Rowan.“

„Potkala jsem jeho rodiče.“

„To všichni,“ řekla Terri.

Carolyn se posadila na měkké křesílko v rohu. Vypadala, jako by radši dělala cokoliv na světě, jen aby nemusela vyprávět. „Můj syn. Byl… Je… Nevím, jak ho popsat. Nikdy neudělal nic špatně. Jeho pokoj byl vždycky čistý a uklizený. Ve škole měl samé jedničky. Nikdy se nedostal do žádných potíží. Jenže…“

„…ho nikdo neměl rád,“ dodala Terri. „Takové lidi tu míváme.“ Nedoplnila, že pan Owens byl jedním z nich. Trávil tu každé léto, ale nikdy neměl žádné přátele.

„Tvůj otec mi prozradil, že se o tohle místo staráš skoro sama.“

„Mám pomoc.“

Carolyn se na okamžik zadívala z okna. „Přesně to by řekla Leelee. Na střední škole a na vysoké vedla kluby a charity, ale nikdy se tím nechlubila. Ona –“ Carolyn se odmlčela a pak pohlédla na Terri. „Se zesnulým manželem jsme odmítali uvěřit tomu, co nám řekla o věcech, které Kenneth provedl. Myslím, že jsme to věděli, ale nechtěli jsme si to přiznat. Dává to smysl?“

„Ano. Kde je teď?“

„Ve… ve vězení. Nebo ve vazbě. Nevím. Rowan ho odvedl. Bude soud a…“

„Budeme s tebou,“ slíbila Terri.

Carolyn vstala. „Potřebuju se teď natáhnout. Možná bychom se později mohly líp poznat.“ Než Terri dokázala znovu promluvit, vyšla z pokoje.

Nate vešel, jakmile byla pryč. „Pověděla ti, co se stalo?“

„Moc ne.“

Nate vzal tác, postavil ho na prádelník, lehl si na postel vedle ní a přitáhl si její hlavu na rameno. „Mám ti říct, co vím?“

Přikývla.

„Kenneth se narodil dva roky po Leslie a –“

„Leelee. Moje babička jí říká Leelee. Líbí se mi to.“

„Fajn. Leelee. Zdá se, že Kenneth – neslyšel jsem, že by ho někdo nazýval nějakou láskyplnou přezdívkou – patřil k jednomu z těch dětí, které byly před dospělými poslušné a milé, ale –“

„Netvory před svými vrstevníky.“

„Přesně. Víceméně mučil svoji sestru a šíleně na ni žárlil. Myslím tím až nepříčetně. Když zemřel nějaký vzdálený příbuzný a zanechal jeho sestře starožitnou čínskou mísu, Kenneth v podstatě přišel o rozum.“

„On nic nedostal?“

„Na to jsem se taky zeptal. Ano, dostal. Vázu z dynastie Ming. Jenomže Kenneth toužil po té míse. To se stalo, poté co Leelee odpromovala na univerzitě. Tvrdila, že už má plné zuby dohadování se s ním, takže tu mísu anonymně věnovala místnímu muzeu.“

„A on ji ukradl?“

„Správně. Kenneth ji vzal. Asi je celkem jedno, jak to provedl.“

„Moje matka nejspíš věděla, že ji ukradl její bratr.“

„Věděla. A tak mu prohledala pokoj, až ji našla. Pověděl nám to. Tvrdil, že mu ji ,ukradla‘, že byla jeho.“

„Nech mě hádat. Věnovala ji a vzdala se jí, takže když si ji vzal zpátky, patřila jemu.“

„Chytré děvče.“ Líbnul ji na čelo. „Domníváme se, že se Leelee tolik bála Kennethovy pomsty a jeho hněvu, že utekla. Zmizela. Opustila domov jen s jedním zavazadlem a nastoupila do autobusu.“

„A dojela do Lake Kissel ve Virginii.“

„A seznámila se s tvým otcem a bylo to.“

Terri chvíli mlčela a vstřebávala, co se dozvěděla. „Její bratr se vydal za ní.“

„V novinách se objevila fotka ze slavnostního zahájení stavebních prací plánované komunity a Leelee se na ní objevila. Ten článek převzaly celostátní noviny a Kenneth ho uviděl.“

Nate shrnul Terri vlasy z čela a políbil ji na něj. „Neslyšel jsem všechna fakta. Rowan teď vyslýchá Kennetha, ale vím, že sem přijel za svou sestrou.“

„A za mnou.“

„Ano. Když ti byly dva roky. Ta mísa byla na konferenčním stolku a…“ Nate Terri objal oběma pažemi. „Prali se a on ji tou mísou praštil. Nebyla…“ Nate se nadechl. „Nezabil ji, jenom upadla do bezvědomí. Myslím ale, že věděl, že až se probudí, obrátí se na policii.“

„Svázal ji a dal jí do pusy roubík,“ zašeptala Terri.

„Je to velký chlap, a tak ji odnesl do jejího auta a hodil do kufru. Nemyslím si, že by věděl, co má dělat dál. Nijak to neplánoval. Každopádně venku zuřila bouře, a tak odjel na velké molo. Myslíme si, že z něho chtěl auto shodit, ale některé staré sloupy praskly. Možná mu to vnuklo nápad.“

„Ukradl vodní motorovku.“

„Správně. Kancelář tvého táty byla nedaleko a nikdo v ní nebyl.“

„Všichni byli venku a pomáhali v bouřce.“

„Přesně tak. Kenneth ukradl tu motorovku a želízka a lepicí pásku a pak se vrátil do auta. Otevřel kufr a zjistil, že se Leelee začíná probouzet. V tu chvíli hustě pršelo. Nasadil jí želízka, svázal kotníky a –“

„Já vím,“ špitla Terri. V očích se jí začaly hromadit slzy. „Bojovala, zatímco se potopil pod vodu a přeřezal ty sloupy.“

Nate ji pevně držel.

Odtáhla se od něho. „Vrátil se a koupil si tu chatu! Jezdil sem každý rok. Pozoroval a poslouchal.“

„Ano,“ potvrdil Nate. „Sledoval vás. Myslíme si, že se snažil najít tu mísu.“

„Táta byl tak naštvaný, že se zbavil všech mamčiných věcí. Ale teta Aggie tu starožitnost schovala.“ Podívala se na Natea. „To byl tak chamtivý? Chtěl ji prodat? Potřeboval peníze? Po všech těch letech to přece už nebyl žádný důkaz.“

„Ale byl,“ namítl Nate. „To jsem zjistil od toho kurátora v muzeu. Ta mísa má dvě části. Vrchní s drakem, která se dá odšroubovat. Když Kenneth praštil Leelee, použil jenom horní polovinu mísy. A vzpomínáš, jak tvoje babička říkala, že byl pořádkumilovný? Zdá se, že poté co ji praštil, sešrouboval ty dvě poloviny zpátky k sobě.“

„Chceš říct…?“ Vytřeštila oči.

„V té míse jsou otisky prstů a vlasy a…“ Pokrčil rameny. „Další věci. Obsahuje důkazy toho, co tvé matce udělal.“

Terri se opřela zády o postel.

Chvíli jen tak seděli a drželi se.

Nate promluvil první. „Je ti jasné, že je po všem?“

„Po všem? Myslím, že to právě začalo. Dojde k soudu. Moje babička říká –“ Vzhlédla k němu. „Mám babičku.“

„Ano, máš, a je to velice milá dáma. Když její syn zničehonic odjel z domu s kufříkem v ruce, věděla, že se něco stalo. Prohledala jeho počítač a našla zprávy o autě, které bylo nalezeno na dně jezera.“

„Možná nám ti reportéři prokázali laskavost.“

„Tak daleko bych nezacházel. Jsi připravená setkat se se zbytkem světa? Thorndyke dneska ráno volal už dvakrát, aby se zeptal, jestli jsi v pořádku.“

„A co jsi mu řekl?“

„Že jsi se mnou, takže je ti samozřejmě nejlíp, jak jen to jde.“

Terri se zahihňala, ale nijak se nepokusila vstát z postele. „Všechno se změnilo, viď?“

„Víc, než tušíš.“

„Jak to myslíš?“

„Tak nějak jsem vydíral Dellu. Pověděl jsem jí, že jestli chce zůstat mojí zástupkyní, musí změnit ty řeči, co se o tobě šíří.“

„Řeči?“ Terri do něho dloubla, aby pokračoval.

„Nejdřív ze všeho o tom, že tvoje matka utekla s jiným mužem. To ona ty plameny rozdmýchávala, takže to musí změnit. Obrátit to.“

„Souhlasila?“

Nate polkl. „Della tvrdila… Ne, to bych ti neměl říkat.“

„Co?“ Ta otázka zněla jako příkaz.

Nate protočil oči. „Della si objednala několik sad na rozpoznávání DNA. Tvrdila, že jestli ještě někdy někdo řekne něco špatného o Leslie Rayburnové, posbírá vzorky z šálků, kapesníčků, prostě z čehokoliv a veřejně oznámí, kdo zplodil jaké dítě.“

„To je příšerné a nejspíš nelegální.“ Terri se snažila potlačit smích, ale nedařilo se jí to.

„Pamatuješ na Ryana Murphyho?“

„Jak bych mohla zapomenout?“ zabručela Terri.

„Della ho našla a zaplatí jemu a jeho rodině letenku sem na třídenní dovolenou u krásného Lake Kissel pod podmínkou, že přizná pravdu o tom, co ti s Hectorem řekli tehdy na střední škole. A proč jsi je zmlátila.“

„Do toho se mu nebude chtít.“

„S radostí ti můžu oznámit, že se v tom mýlíš. Teď je z něho otec dvou malých děvčátek, takže mnohem líp chápe to, co se toho dne stalo. Prý už se těší, že to celé uvede na pravou míru, ale pod jednou podmínkou.“

Terri ztuhla. „Jakou?“

„Že dáš jeho dcerkám lekce v plavání.“

Když Terri neodpovídala, odtáhl se, aby na ni pohlédl. „Jsi v pohodě?“

Přikývla a pak zašeptala. „A co Billy?“

„S Kris Lennonovou hodlají všem prozradit pravdu.“

Terry se nadechla. „Možná přijde o práci. Jestli se nestane pastorem u svaté Anny, budou z toho lidi vinit mě.“

„Vzpomínáš na pana Cresnora? Zdá se, že zavolal pár lidem – a mám dojem, že rozdal pár darů. Zaměstnání tvého jojo chlapce je v bezpečí. Mám dojem, že oficiální postoj zní, že jedině hříšník může doopravdy chápat hříchy ostatních.“

„Ubohý Billy. To pro něj bude nepříjemné.“

Nate ji políbil. „To, že myslíš na ostatní, a ne na sebe, je jenom jeden z důvodů, proč tě miluju.“

Přesunula svou nohu mezi jeho.

„Ach ne!“ zamumlal. „Pokušení tvých nohou nemůžu odolat.“

Políbila ho na krk.

„Rowan koupil od starosty Stantonův dům.“

„Ne.“ Postupovala s polibky níž.

„Najal Stacy, aby dohlížela na rekonstrukci a vybavení. Jak znám ty dva, celý dům bude bílý.“

Terriina tvář zmizela pod přikrývkou. „Ještě něco?“

„To je asi tak všechno. Ale ty bys měla –“ Zalapal po dechu.

„Nejspíš je jedno, jestli přijdeme pozdě,“ zamumlal a pak zavřel oči.

Table of Contents

Anotace

1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

11

12

13

14

15

16

17

18

19

20

21

22

23

24