KURT BRAND

MEGASLUNCE

Pøeložil Jaroslav Ku�ák

IVO ŽELEZNÝ
PRAHA
Lidé koneènì zaèínají nacházet spojence ve svém boji proti agresorùm Giantùm. Vedle Syntetù se jimi stávají i bojovní Nogkové, kteøí zachrání posádku havarované kosmické lodi, bloudící už dva roky vesmírem.
Po novém tìžkém boji s invazory pronikne Ren Dhark s lodi Point Of do poškozeného korábu Giantù. Gianti, kteøí pøepravují vrak na svou domovskou planetu, nic nezpozorují. Ren Dhark sleduje zarputile svùj cíl - najít prostøedek, kterým by se podaøilo otupìlé lidi na Zemi zachránit . . .

* * *

Transice! V nulovém èase skok hyperprostorem ke vzdálenému cíli. Lidé v záchranné lodi Giantù byli prvními lidmi, kteøí prožívali transici!
Krátce pøedtím zaslechli zaøvání giantských motorù uvnitø vystouplého prstence kulovité lodí, pøipomínajícího napuchlý rovník. V této úèelové lodi nebylo nic jako nákladná zvuková izolace. Øevu a dunìní pohonných agregátù nestálo nic v cestì. Obrovská množství energie jenom èekala, až budou použita. A pak kulovitý obr o prùmìru 750 metrù silou titánských motorù zmizí z Einsteinova kosmu, aby se po nezmìøitelném èasovém toku ve veliké vzdálenosti opìt propadl do normálního prostoru.
Ale spolu s transici do lidí vstoupil strach, tajemný, neovladatelný strach. Pøepadl je jako blesk. Vycházel ze srdce. Byl najednou tady a nešlo se ho zbavit ani ho potlaèit. I Ren Dhark poci�oval smrtelnou úzkost a domníval se, že za chvíli bude konec všemu.
Pohlédl do více èi ménì stažených oblièejù, spatøil muže, lapající za prùhledy helem po vzduchu.
Strach, zatracený, ubohý strach ze smrti . . .
I Dharkova tváø byla køeèí znetvoøena a jeho oèi se zamlžily. Levaèkou se snažil eliminovat tlak, vycházející ze srdce.
"Dál a otevøít . . ." vzdychl po ultrakrátkých vlnách spojujících helmy.
Transice - bezèasový skok nièím - je to pro lidi bariéra, jejíž pøeskoèení musejí zaplatit životem? Tato a podobné myšlenky se mu honily za èelem.
Od transice uplynulo jen nìkolik vteøin.
Srdce Rena Dharka vyzaøovalo stále ménì strachu. Ruka poklesla. Prsty druhé ruky pevné sevøely rukoje� amfijského paprskometu. Tváø už nebyla stažena køeèí, zrak už nebyl zakalen.
"Otevøít a dál!"
Dharkova slova byla opìt pevná a rozhodná jako døív. Ètrnáct jeho kolegù se protahovalo. Vzdychání a posténávání v helmovém spojení utichlo. Šok z transice byl pøekonán!
Skok hyperprostorem neznamenal pro lidi žádnou smrtelnou bariéru.
Miles Congollon, jenž se se svými lidmi dostal do strojovny záchranné lodi, se krátce ohlásil : "Všechno je zase oukej ! Ale že to byl poøádný šok . . . !"
Od Larsenovy skupiny nepøicházela žádná zpráva. Zùstal se svými muži pøíliš pozadu. Ren Dhark na chvíli pocítil bezradnost. Mìl na Larsena poèkat?
Rozhlížel se po široké palubì. O padesát metrù dál byl zavøený vchod. Nacházelo se za ním velitelské stanovištì záchranné lodi Giantù?
Posádka ještì netušila, že si kromì poškozené giantské lodi o prùmìru 400 metrù vzala na palubu také POINT OF.
Ren Dhark si pohybu ve stìnì všiml pøíliš pozdì. Tìsnì vedle nìj se rozletìly dveøe. Kvadratický otvor o rozmìrech tøi na tøi metry. A Gianti spatøili pozemš�any a zareagovali velice rychle.
Ještì rychlejší byl Ren Dhark. Levaèka vyletìla do vzduchu a plnou silou zasáhla záøivì žlutý obal cizí bytosti. Ukazováèek pravé ruky stiskl spouš� amfijského paprskometu. Ozvalo se pronikavé syèení, které však ihned ztichlo. Jeden Giant letìl nazpìt do kabiny, kterou chtìl opustit se svými dvìma kolegy. Ti klesli pod paralyzujícím vlivem paprskometu a zùstali bez hnutí ležet.
Dharkovi muži, ještì trochu trpící vlivem šoku, se na Rena podívali zèásti pøekvapenì, zèásti obdivnì. Oni sami zareagovali teprve ve chvíli, kdy on situaci už vyøešil.
"To bylo jen tak tak ..." zamumlal, zastavil se u dveøí do kabiny a nahlédl dovnitø. Nedivil se, že mu vìtšina pøedmìtù v kabinì nic neøíkala. Marnì hledal postel nebo pohovku.
Možná je pøes den zapuštìna ve stìnì, pomyslel si, pak se obrátil, tøem zneškodnìným cizincùm nevìnoval ani pohled a pøikázal do helmové vysílaèky: "Dál!"
Pøes rty mu nepøešlo ani slovo výtky, že z jeho skupiny nikdo nezasáhl.
Po levé stranì paluby kráèel s èástí mužstva on, po pravé se zbytkem lidí Rul Warren.
V Dharkovì helmovém rádiu to zapraskalo. To se ozval Ralf Larsen. "Postupujte rychle, prosím. Udejte polohu. Nacházíme se u rozdìlovaèe ..."
Vchod, jenž ve vzdálenosti tøiceti metrù uzavíral palubu, a za kterým Dhark oèekával velín záchranné lodi, se rozskoèil.
Sedm, osm nebo devìt Giantù vytrèilo po svých ètyøech rukou, každý mìl paprskomet. Pøes palubu zasyèely dráhy paprskù. Ren Dhark zaslechl, jak za jeho zády nìkteøí muži padli k zemi. Tìsnì nad hlavou mu paprsek prolétl do stìny. Kov se roztavil, vypaøil se a rozprskl do stovek jisker.
Dhark, chránìný proti tekutému kovu skafandrem Tajemných, zavøel oèi pøed pekelným svìtlem. V helmì slyšel výkøiky, náhle konèící slova. On sám støílel bez jasného cíle. Instinktivnì pøepnul na vìjíøovitou palbu a na nejvyšší energetický výkon.
U pravé nohy mu ležel muž, který se nehýbal.
Dhark pomyslel na ïábelskou giantskou zbraò, která tavila kov. Proklel svoji zásadu používat zbranì, které nebyly schopny zabíjet. Muž, který mu ležel u nohou, byl urèitì mrtev.
Oslnìní pominulo. Opìt spatøil svùj cíl. Gianti jakoby rostli z podlahy. Jeho pravaèka se pohnula ke stranì. O anténu jeho zbranì se otøel paprsek z giantské zbranì. Když ji Dhark bleskurychle hodil daleko pøed sebe, zaslechl v paprskometu zrádné zvuky. Amfijský minikonvertor se v okamžení stal reaktorem. Vprostøed dráhy explodoval. Palubou se rozlehla suchá tvrdá rána. Jeden Giant rozhodil tøi ze svých ètyø rukou, zkroutil se a padl na bok. Cizinci nemìli skafandry jako pozemš�ané.
Vtom se za Gianty zablesklo. Odprava, zpoza rohu, který Dhark teprve nyní spatøil, vyletìly proti Giantùm jiné dráhy paprskù.
To Ralf Larsen otevøel frontu za zády Giantù. Jenom jednomu z nich se podaøilo otoèit, ale vbìhl pøímo do dráhy amfijskému paprskometu.
Bylo po boji.
Dhark vstal a napoèítal ve své skupinì ètyøi muže, kteøí se už nehýbali. Rul Warren byl mezi nimi.
Zase jednou si uvìdomil, jak tìžký a nevdìèný úkol je velet nìkolika stovkám lidí. Kvùli bezpeènosti všech si nyní vlastnì nemohl dovolit ponechat na místì ani jednoho muže, jenž by se postaral o zasažené. Ale Dhark neumìl pøeskoèit vlastní stín. Pøestože nevìdìl, co na nì pøi dobývání velitelského stanovištì èeká, pøikázal dvìma mužùm, aby u ležících zùstali: "Odneste je do kabiny k tìm Giantùm! Ostatní ... za mnou!"
Deset krokù za vchodem se setkali s Larsenovou skupinou. Chodba se tu paprskovitì rozdìlovala do šesti širokých palub. Toto místo vypadalo stejnì jako køižovatka, která ležela asi 90 metrù za nimi.
S Larsenovou skupinou se nezdržovali øeèmi. Dharkova obava, že se devìt poražených Giantù telepaticky spojilo s velínem, byla stále hrozivìjší. Bylo mu jasné, že je to krkolomný plán, snažit se o dobytí kulovité lodi, a že má nadìji na úspìch pouze v pøípadì, když se podaøí porazit Gianty všude na lodi. Koneckoncù v paralelním kursu letìla ještì jedna kulovitá záchranná loï. Že by posádka další lodi zaèala pøi sebemenším podezøení proti této pálit ze všech zbraní, bylo Dharkovi jasné.
Pokud chtìli docílit svého, šlo nyní doslova o vteøiny!

* * *

Dan Riker, o kterém se tvrdilo, že má v tìle ocelové dráty tam, kde mají ostatní lidé nervy, si otøel pot z èela. Klimatizace pøitom pracovala bez závad.
Dan se pøesto potil a Janos Szardak, sedící v køesle druhého pilota, už taky pozbyl hodnì ze svého pøísloveèného klidu. Muž s tváøí hráèe pokeru si tiše nadával pro sebe. Když se na galerii ozvaly kroky a jeden mladý dùstojník tam vystøídal druhého, Szardak zaøval: "Zatracenì, ticho tam nahoøe!"
Ale pøesto po UKV nedostávali stále ještì žádnou zprávu. Pøed deseti minutami se ozval alespoò Miles Congollon, aby zkontroloval spojení.
Janoš Szardak si øíkal napùl pro sebe:
"Tak máme v moci jejich strojovnu. Oukej. Ale co to ostatní?"
Dan se na nìj podmraèenì podíval:
"Dokázal byste pøemýšlet bez mluvení, Janosi?" zeptal se kousavì.
Szardak nezareagoval ani mrknutím oka.
"Èert ho vem ..." pøešlo pak Danovi nechtìnì pøes rty.
"Pøemýšlet potichu ..." oplatil mu hned Szardak.
Pak zas trèeli pøed protáhlým øídicím pultem a èekali na vysvobozující ohlášení Dharkovy nebo Larsenovy skupiny.
Ale na vlnách UKV vládlo i nadále ticho. Nepøetržité spojení mìli do spojové centrály. Tady se osvìdèoval mladý muž - Glenn Morris, jenž s obìma spojaøi, Waltem Bruggem a Elisem Yoganem, neopouštìl své místo, ani když na POINT OF pøeskakovaly jiskry napìtí. Oba neš�astníci Brugg a Yogan, kteøí svého èasu vyslali z planety Jump otevøenou zprávu a zapomnìli ji elektronicky deformovat a komprimovat, stáli nyní vedle svého šéfa. Svoji chybu odèinili pøed èasem. Objevili hyperfrekvence, na kterých Gianti vysílali své nejdùležitìjší zprávy. Znali také vlny Amfiù a pak urèili ještì dvì frekvence, které patøily majitelùm pyramidových lodí a kulovitým lodím s dvojitým zesíleným prstencem.
Glenn Morris kouøil jako zjednaný. Každou cigaretu vykouøil jen zpola a hned si zapaloval další.
"Jen jestli to dobøe dopadne . .." mumlal Walt Brugg vedle nìho.
"Ale, mlè!" okøikl ho Elis Yogan.
"Prát se mùžete nìkde na palubì, ne tady!" ozval se i Glenn Morris.
Nervy mìli napjaté k prasknutí. Se stále vìtší netrpìlivostí èekali na zprávu o Dharkovì úspìchu.
Na UKV bylo ticho.
V centrále nabídl Dan Riker cigaretu druhému dùstojníkovi.
"Ne, díky!" odmítl Szardak prudce.
Tino Grappa døepìl bez práce pøed vypnutými zamìøovaèi. Ren Dhark nechtìl podstupovat žádné riziko a poté, co vlétli do 400metrové kulovité lodi, nechal vypnout témìø všechny agregáty.
To, co pro lidstvo ještì pøed rokem znamenalo utopický sen, patøilo u posádky lodi POINT OF k vìcem, o kterých se už nijak nepøemýšlelo: POINT OF dokázala vletìt do jiné kosmické lodi pevnou stìnou!
Když pak byla intervalová pole prstencové lodi vypnuta a nebylo vyvíjeno žádné minikontinuum, usadila se POINT OF v lodi Giantù. Její modrofialovì záøící povrch prolnul stabilními zaøízeními, stroji a mezistìnami kulovité lodi a nyní POINT OF odpoèívala obklopena metrovou zmìtí materiálu a zaøízení v cizí lodi, jejíž vnìjší povrch neprokazoval ani škrábanec.
Dan Riker si v duchu ještì jednou vše opakoval, zatímco èekal na Dharkovu zprávu.
POINT OF byla zázraèná loï, pøestože byla postavena pøed tisíci roky. Zatím šlo o jedinou loï, která se pohybovala v umìle vytvoøeném meziprostoru, zatímco ostatní lodi létaly pod ochranou energetických štítù. Tento meziprostor, který se podle domnìnek odborníkù musel od normálního prostoru odlišovat prostøednictvím jediné konstanty, byl podstatnì stabilnìjší než energetické štíty. Loï mìla jen jeden nedostatek: díky svému systému pohonu nedokázala transitovat. Zùstávala v èase a prostoru, pøestože se dokázala pohybovat x-násobkem svìtelné rychlosti.
Neschopnost transice bránila POINT OF, aby se zbavila pronásledovatelù, kteøí transici ovládali. Neustále ji skoky hyperprostorem dohánìli.
Szardakùv lehký dotek probral Rikera ze zamyšlení.
"Zasnil jste se?" zeptal se druhý dùstojník kousavì.
Nálada byla podráždìná, témìø všichni lidé pøepracováni.
Dan se podíval na palubní hodiny. Od poslední Dharkovy zprávy uplynula teprve pùlhodina, ale byla dlouhá jako vìènost. Otoèil se k Tino Grappovi. Mladý muž z Milána na sobì ucítil pohled a otoèil se k Rikerovi s otázkou v oèích.
"Grappo, bleskové zamìøení! Distanèní pøemìøení vzdálenosti k další kulovité lodi! Tak rychle, jak to jen pùjde! Chci vìdìt, jestli je ta loï poøád ještì na paralelním kurzu! Zamìøujte pøes Checkmaster, ten bude rychlejší než vy!"
Szardakovo pøikývnutí znamenalo souhlas. Pokud zjistí, že druhá loï poøád ještì letí na soubìžném kursu, bude to znamenat, že Dharkova akce pøece jen ještì neztroskotala.
Tino Grappa pracoval rychle a jistì. Naprogramování Checkmasteru bylo jednoduché. Pak se bleskové zamìøení rozbìhlo.
Získané hodnoty se objevily na øídícím pultì.
Dan Riker si ulehèené oddychl. Všechno jako dosud. Gianti na druhé lodi netušili, že se tu nìco dìje.
"Tak proè se nehlásí?" zeptal se Dan sám sebe.
Tentokrát Szardak nezareagoval žádnou poznámkou. Na okamžik všichni pocítili úlevu. Èást napìtí z nich spadla. Riker nabídl Szardakovi cigaretu. Oba kouøili. Oba tam sedìli a nervy drásající èekání pokraèovalo.
Ruèièka se pomalu posunovala ciferníkem.
Od bleskového zamìøení uplynula minuta. Od Grappy pøišlo nové hlášení: Gianti si superkrátkého zamìøení nevšimli!
Ale tato zpráva nedokázala Szardaka s Rikerem uklidnit.
Proè jen se Dhark nehlásil?
Už pøece musel být dávno u cíle!

* * *

Hope mìla 31 kontinentù, ale jenom dva mìly jméno: Main Island a Deluge. Ostatních 29 bylo jednoduše jen oèíslováno od l do 29.
Kontinent 4, o kterém se po urèitou dobu na Cattanu hodnì mluvilo, protože odtud byly dopraveny tisíce tun divokého ovoce a zeleniny na Main Island, se opìt octl na výsluní zájmu, když se rozšíøilo, že na nìm byly objeveny neznámé rudné sloje.
Bernd Eylers a Art Hooker se o kolující povìsti nestarali. Snažili se ze všech sil dostat ke kovu, který pøed tisíci lety objevili Tajemní. Ti ani zdaleka nevyèerpali všechny zásoby, protože podle všeho museli planetu narychlo opustit.
Prales kolem stanice byl vypálen. Bylo tu i provizorní, ale pøece jen použitelné místo pro pøistání. Avšak další možnost pohybu byla omezená a ze všech stran hrozilo nebezpeèí piraní.
Bernd Eylers znovu zaslechl nadávající muže z druhé strany mýtiny. Pak ostøe zasyèely paprskomety. Do jasného rána zaøvala zvíøecí pøíšera.
"Dneska už je to tøetí bestie ..." pravil Eylers a zavrtìl hlavou.
Takhle to nešlo dál. Takhle to nesmìlo jít dál. Muži, neustále ohrožováni piraòami, se s prací nehnuli z místa.
Zprava se blížil Art Hooker. Pøicházel od vznášedla, které právì vykládali. I on naslouchal zvukùm od mýtiny.
"Hookere!" køikl na nìj Eylers.
Prospektor nejenže mìl hroší kùži, ale nedal se ani v nebezpeèných situacích vyvést ze svého obvyklého klidu. Zvolna dokráèel. Koneckoncù nebylo žádnou slastí pohybovat se na ètvrtém kontinentu rychle. Na rozdíl od Deluge, kde zpravidla desetkrát za den sprchlo, patøily tu deštì víceménì k raritì. Proto tu bylo stále dusno a horko, že èlovìku po tìle neustále stékal pot.
"Dnes ráno je tu pomìrnì živo, že?" nadhodil ležérnì prospektor a pohybem hlavy naznaèil smìr k mýtinì.
"S tím se do dnešního veèera musí skoncovat!" pravil Bernd Eylers energicky. Opálený, nìkdy ponìkud nešikovnì a nevinnì vyhlížející štíhlý muž se bìhem pobytu na Ètyøce opálil tak dohnìda, že vypadal, jakoby mìl za sebou pøedlouhou dovolenou. "Nechám na Cattanu nìco sestrojit. V poledne to pošlou. Postavíme si energetické bariéry ..."
"Nezapomnìl jste na Marca Etzela?" popíchl Art Hooker a zašklebil se.
Marc Etzel, bìhem nepøítomnosti Rena Dharka zastupující guvernér Cattanu, pøed nìkolika dny pøikázal, že mu musí jakýkoliv transport materiálu na kontinent 4 být pøedložen ke schválení.
Jeho požadavek nebyl bezdùvodný. Poslední kontroly prokazovaly, že se znaènì ztenèily zásoby náhradních dílù, kompletních agregátù, motorù, transformátorù a dalších potøebných vìcí. Zvláštì v sektoru amfijských pøístrojù se bìhem posledních mìsícù nikterak nešetøilo.
"Etzel to musí povolit!" odvìtil Eylers ostøe.
Art Hooker byl v této vìci jiného názoru.
"Nepovolí, Bernde! Vykašle se na nás! Ledaže bychom ho sem dopravili a pøedstavili ho nìjaké pirani!"
Spokojený úšklebek v Eylersovì tváøi ho v následujícím okamžiku znepokojil. Nejradìji by se kousl do jazyka, ale vyøèená slova nemohl už vzít zpìt.
Bernd Eylers mu kamarádsky položil ruku kolem ramen.
"Arte Hookere," pravil pøesladce. "Právì jste vyslovil nápad dne!Okamžitì odletíte do Cattanu. Navštívíte a pøemluvíte Marca Etzela a pøivezete ho sem. Pak budete mít to potìšení a pøedstavíte ho nìjaké pirani... Skuteènì, toto je úkol, pøi kterém budete moci dokázat, jaký byste mohl být diplomat, kdybyste chtìl..."
Výrazy, které Art Hooker v následujícím okamžiku použil, nebyly ani jemné, ani všední. Zásoba jeho nadávek se zdála být nevyèerpatelná. Bernda Eylerse nešetøil, ale ten se jenom usmíval, pak vzal zuøivce za ruku a pøešel s ním k lodi.
Když se Hooker musel nadechnout, zeptal se ho jako zdvoøilý èlovìk: "Mám dát vìdìt Marcu Etzelovi o vaší návštìvì pøedem po videofonu?"
Hooker se zastavil, pøemìøil si Eylerse od hlavy k patì a temnì pravil: "Eylersi, já vám taky jednou nìco provedu!"
Potom se obrátil a vyšel po krátké rampì do lodi.
Když se plazmový pohon lodi rozeøval, ustoupil Eylers ke stranì. Loï odstartovala. Díval se za ní, dokud se neztratila na nebi mezi dvìma záøivì bílými slunci nad planetou.
Zavrtìl hlavou. Hookerova cesta do Cattanu by nebyla nutná, kdyby tu místo Marca Etzela byl Ren Dhark. Ren Dhark, pomyslel si a v duchu se ptal, zda se s ním a s POINT OF ještì vùbec nìkdy uvidí.

* * *

I Ren Dhark podcenil prostorovou kapacitu kulovité lodi. Zaøízení pro mužstvo bylo na vrchním pólu lodi rozmìrnìjší, než èekal.
Ještì zdaleka nebyli na nejvyšší palubì, kde podle svých hypotéz èekali velín lodi. Ani netušili, kolik palub nad hlavou ještì mohou mít.
Vchod, který uzavíral širokou chodbu, nechali za sebou. Zùstal otevøený. Ren Dhark trval na tom, aby ho neuzavírali, pokud by se museli dát na rychlý ústup. Zdržení pøed zavøeným vchodem by pak mohlo být osudné.
Opìt dorazili k místu, ze kterého se paprskovitì rozbíhaly chodby.
Ale toto místo se od ostatních nìèím lišilo.
Kulatými otvory dole a nahoøe probíhala antigravitaèní šachta. Než nìkdo mohl provést pøesnìjší zkoumání, znovu se ozvaly paprskomety.
Ètyøi Gianti se skáceli k zemi, aniž by staèili použít zbraò.
Ren Dhark se bleskovì ohlédl. Objevil ètrnáct znaèek nad kvadratickými obrysy zavøených dveøí kabin.
Kývl na Doorna. Sibiøan se protáhl mezi muži, pøipravenými ke støelbì. Jeho zrzavá, neèesaná kštice se jen taktak vešla pod pøílbu skafandru.
"Pojïte," øekl mu Ren Dhark vysílaèkou. "Musíme zjistit, jak se ty dveøe otevírají."
Podmraèený výraz v Doornovì tváøi zmizel, jakmile s Dharkem vykroèil k prvním dveøím.
Gianti, prùmìrnì vysocí dva a pùl metru, umis�ovali spínaèe do výše lidské hlavy. Zhruba tak vysoko prohledávali Dhark a Doorn stìny chodby.
Šedivé, matné, na dotek chladné kovové stìny nevykazovaly žádnou vyvýšeninu ani prohlubeninu. Ani opodál vpravo nebo vlevo nic nenašli. Ale patøilo k vlastnostem Rena Dharka, že se jen tak nevzdával. Zkoumal prostøedni škvíru, rozdìlující obì køídla dveøí. Pøejel po ní dlaní vzhùru. Pod slabouèkou vrstvou skafandru na prstech pocítil ve výši hlavy drobnou nerovnost a dveøe se rozskoèily.
Paprskomet vyletìl do støelecké pozice. Vedle stál Doorn, v obou rukou držel paralyzátory. Jejich pohledy pøelétly kabinu, kde v podivnì vyhlížejících konstrukcích víc leželi než sedìli tøi Gianti.
Obøi s dravèími hlavami, kteøí se nehýbali!
Ren Dhark si vymìnil pohledy s Doornem a pak mu kryl záda. Arc do jednoho z Giantù strèil. Ale ten ani neotevøel oèi. Další Doornovo postrèeni bylo dùraznìjší.
Nic!
Zatøásl tou cizí bytostí. Dravci hlava poletovala ze strany na stranu, ale Giant se neprobudil. A neprobudil se ani druhý ani tøetí.
"To pøece není žádný spánek," pravil Sibiøan bruèivé a zatleskal tìsnì pøed uchem jednoho z Giantù.
Ani na hlasitý zvuk nereagoval. Avšak nebylo pochyb, že tøi neznámé bytosti žily.
"Paralyzovat, Doorne!" pøikázal Dhark, jenž také nevìdìl, co si o tìch tøech má myslet.
Gianti byli paralyzováni vìjíøovitým záøením. Èást Dharkových mužù to sledovala. Vysílaèkou v helmì je Ren informoval, jakým zpùsobem otevírat dveøe giantských kabin.
Ze ètrnácti kajut nebyly obsazeny pouze tøi. Ve všech ostatních døepìli vždy tøi Gianti na prapodivném nábytku a vypadali, jako by se nacházeli v hlubokém tranzu. Paralyzujících paprskù si nevšímali.
Tito obøi jim tedy prozatím nemohli být nebezpeèní. Byli na dlouhé hodiny vyøazeni z boje.
"Támhle je antigravitaèní šachta!" ohlásil Larsen, jenž se zastavil u kulatého otvoru v podlaze.
Ren Dhark pohlédl ke stropu.
Podíval se dalším otvorem, mìøícím v prùmìru na ètyøi metry, napoèítal ètyøi paluby a pak uzávìr. Bez zaváhání dal znamení, aby jej ostatní následovali. Vznášeli se nahoru. Bylo to podstatnì pomalejší, než na Deluge. Pøi míjeni paprskových chodeb mìli dost èasu, aby si je prohlédli. Nenašli žádná znamení, že by tam mìly být nìjaké další kajuty.
Vedle Dharka se vznášeli Larsen a Doorn. Blížili se k cíli jako první. V posledních metrech se let zpomalil. Vkroèili na nejvyšší palubu gigantické záchranné lodi. Tìsnì pod vyklenutím horního pólu lodi byl za nimi volný prostor, a pøed nimi pøes deset metrù široká paluba, konèící po zhruba tøiceti krocích pøed šedou, matnou stìnou. Nebylo vidìt obrysy dveøí.
"Co když tu mají bezpeènostní zaøízení?" zeptal se Larsen.
"Nepravdìpodobné!" odvìtil Dhark.
Dorazili až sem a cestou nikde nevyvolali poplach. Gianti pøi konstruování lodi ani nepomýšleli, že by do ní mìl nìkdy nìkdo tajnì proniknout.
Ren Dhark se bál jiné vìci. Sdìlil ji:
"Mìli bychom poèítat s tím, že pracuje obrazové spojení s druhou lodí. To by mohlo v poslední chvíli rozhodnout o výsledku naší akce ..."
Automaticky sáhl po paprskometu Tajemných, jehož záøení pùsobilo pouze na anorganický materiál.
"Doorne, zkuste štìstí!"
Ren Dhark nebyl schopen øíci, co by mìl každý jednotlivec uèinit, až se rozevøou vstupní dveøe. Ale ani jeho muže nenapadlo, že jsou v nebezpeèí smrti. Nepomysleli na to, co by se jim mohlo pøihodit, mysleli jen a jen na zotroèené lidi na Zemi.
Bylo nutno zjistit, kde leží domovská planeta tìchto nelidských obrù, a bylo tøeba poznat, jakým zpùsobem lze lidi opìt vyléèit a vrátit do pùvodního psychického stavu.
Skupina stála na chodbì ve tvaru klínu, jehož hrot smìøoval ke vchodu. Ruce, které držely tìžké amfijské paprskomety, se netøásly. Dharkovi lidé si na odporný dravèí vzhled Giantù už zvykli. A kromì toho už nìkolikrát sami zažili, že Gianti nemají o nic rychlejší reakce než oni sami. Jejich šance nebyly tak malé, jak se na poèátku zásahu mohlo zdát. Výhoda pøekvapeni byla na jejich stranì.
Paprskomety Arca Doorna spoèívaly pøipraveny v pouzdrech, když obìma rukama zkoumal linie dvoukøídlých dveøí.
Nic, pokrèil rameny. Otoèil se doprava a hledal tam. Pak se obrátil k Dharkovi, vìnoval mu zamyšlený pohled a pøešel na druhou stranu.
Tyto dveøe se lišily od všech ostatních, kterými zatím na lodi prošli.
Arc Doorn zanadával. Ale nevzdával se. Bylo mu jasné, že musel pøehlédnout nìco dùležitého, protože mu technika Giantù nepøipadala nijak složitá.
Zpìt ke støední linii mezi obìma zavøenými dveøními køídly. Vlevo a vpravo od ní klouzaly jeho ruce nahoru. Najednou se zastavily.
"Oukej, Arcu, do toho!" øekl Dhark.
"Teï!" zašeptal Sibiøan. Jeho pravaèka sklouzla tìsnì vedle støední linie vzhùru. Ve stejnou chvíli se pøed muži rozevøela kompaktní stìna a kovové dveøe dunivì zajely do zdi.
Arc Doorn ležel na zemi. Zámìrnì klesl k podlaze, aby ostatním uvolnil prostor ke støelbì. Paprsky létaly velínem, který byl podstatnì menší, než si Dharkovi muži pøedstavovali.
Jedenáct Giantù se zhroutilo do svých podivných sedadel. Ani jeden z nich nebyl schopen sáhnout po zbrani. Ren Dhark od první chvíle sledoval obrazovky.
Zapnuta byla jenom jedna! Hlavní obrazovka! Oko záchranné lodi. Velká obrazovka, která zabírala polovinu stìny. Ostatní vlevo a vpravo byly pohaslé.
"Hledat spojovou centrálu, zamìøování, vedlejší místnosti!" pøipomenul Dhark svým mužùm.
Vøítili se do cizího velínu. Vytrhli Gianty ze sedaèek a odtáhli je všechny do jednoho kouta.
Vedlejší místnosti tu žádné nenašli. Spoje a zamìøování byly ve velínu.
"Hotovo!" øekl Ralf Larsen a oddechl si. "Mùj ty Bože, tak s tím jsem nepoèítal!"
Jeho pohled se støetl s Dharkovýma hnìdýma oèima.
Ren Dhark byl o úspìchu zásahu pøesvìdèen. Kolem úst mu hrál hrdý úsmìv. Netušil, že tak ovlivòuje své muže.
Vzrušené oddechováni v helmách utichlo.
Muži se rozhlíželi po giantském velínu.
Triumf z jejích tváøí pomalu mizel. Tak cize jim nepøipadala pùvodnì ani technika Tajemných na POINT OF.
"Škoda ..." øekl Larsen a ztichl.
"Èeho je škoda?" chtìl vìdìt Dhark.
"Že tu nemají žádný archiv s mentcapy ..."
Arc Doorn se vmísil do hovoru:
"Vysílaèka je provozuschopná, Dharku! Pomìrnì jednoduché zaøízení!"
Takhle mohl mluvit pouze nìkdo, kdo disponoval fenomenálními schopnostmi porozumìt a nauèit se ovládat cizí, neznámou techniku pomocí intuice.
Sibiøan si pøivolal dva muže, kteøí na POINT OF pracovali mezi spojaøi. Zaèal jim vysvìtlovat principy konstrukce giantské vysílaèky.
Dhark a Larsen pozorovali velkou obrazovku, která jim ukazovala temný vesmír s jeho záøivými slunci. Témìø uprostøed obrazovky svítilo žlutoèervené slunce - sluneèní obr!
Bylo toto slunce cílem giantské záchranné lodi?
Ren Dhark otevøel pøíklop helmy, ta se pak automaticky shrnula a sklouzla dozadu, kde mu zùstala viset na ramenou. Vzduch v centrále se dal dýchat, na ostrý zápach si èlovìk rychle zvykl.
Jeden po druhém následovali jeho pøíkladu.
Napìtí zvolna povolovalo.
Nikdo ani nepomyslel na muže èekající na palubì POINT OF. Úspìch a cizí prostøedí je pøespøíliš zaujalo. Jenom zrzavý Doorn se tváøil, že mu cizí technika nikterak neimponuje. Právì vyuèoval: " .. .A tohle je pamì�, která pøijímá a fixuje pøicházející zprávy. Programové tlaèítko ... jednoduché ...tady spojka . . . pøepínaè zásoby energie ... nepoplést s tímhle. Tím se všecko vypíná.. ."
"Jen si to poslechnìte, Dharku!" upozoròoval Larsen na Doornova slova. "Nìkdy je mi to Sibiøanovo nadání nepochopitelné. Nechápu, jak mùže ty vìci tak rychle rozpoznat..."
Arc Doorn do toho køikl: "Pøichází sem nìjaká zpráva!"
Muži v dobytém velínu strnuli.
S takovou nehodou se nepoèítalo. Ten, kdo pro tuto loï vysílal, musel brzy pochopit, že nìco nehraje.
Jak se Gianti chovali, když dostali zprávu? Potvrzovali ji v každém pøípadì?
Všichni mlèky pohlíželi na Dharka.
Ten uvažoval. Nemluvil Sibiøan právì o pamìti, která fixovala pøicházející vysílání?
"Doorne!" otoèil se Dhark. Spatøil podmraèenou tváø zrzavého býèího muže s boxerským nosem.
"Ano?" ozval se klidným, nevzrušeným hlasem Arc.
"Teï ukažte, co umíte. Vysílejte po UKV Checkmasteru! Na další vlnì Rikerovi! Naprogramovat palubní mozek, pøeložit vysílání a pøípadnì na nì odpovìdìt. Jak dlouho to mùže trvat?"
"Pár vteøin!"
Doorn se otoèil ke giantské vysílaèce, odsunul dva naslouchající muže stranou a pøepínal.
Pracoval s vysílaèkou tak samozøejmì, jako by na ní byl vyškolen.
"To pøece nikdy nemùže vyjít..." šeptal Ralf Larsen. "To pøece není možné...!"
Ren Dhark vìdìl, že to vyjde. V tuto chvíli si vzpomnìl, jak Doorn napøíklad na Galaxy objevil, že pøepínací zaøízení konvertorù pro èasový skok je vybaveno špatnými senzory.
Tehdy byl o mimoøádných Sibiøanových schopnostech pøesvìdèen pouze Miles Congollon, šéfinženýr lodi kolonistù. Dnes to byl Ren Dhark, kdo o Doornových vlastnostech nepochyboval.
Doorn promluvil s velínem POINT OF. Dhark si opìt natáhl plastikovou helmu a naslouchal.
Usmál se, když zaslechl zlostný Rikerùv hlas: "Že je u vás všecko v poøádku, to snad nìkdo ohlásit mohl? Checkmaster a programováni, oukej! Èert..."
Zbytek neslyšeli. Dan Riker vypnul spojení.
Ren Dhark kráèel k zrzkovi. Ten se mínil nadále vìnovat vyuèování svých dvou mužù.
"Arcu, to jste udìlal dobøe!"
Doorn lehce zrozpaèitìl. Napùl odmítavì, napùl pyšnì odpovìdìl: "No, nìkdo to udìlat musel.. ."
Zarazil se.
Pøekvapení bylo pøíliš velké. Checkmaster POINT OF, její palubní mozek, pøedvedl své možnosti.
Odpovídal na právì došlou zprávu z neznámé giantské stanice!
A pak pøeložil to, co pøijala vysílaèka záchranné lodi!
Prostøednictvím vysílaèky, která byla umístìna na nìkteré z okolních planet, pøišel dotaz, proè nebyl pøed osmi èasovými jednotkami odvysílán domluvený kontrolní signál.
"Takže je to stejnì všechno v pytli . . ." zašeptal Larsen a ani Ren Dhark se nedokázal ubránit divným pocitùm.
Ubíhaly dlouhé vteøiny. Spojení po UKV mezi Checkmasterem a helmovými vysílaèkami trvalo.
Checkmaster nevydal ani impuls.
V Dharkových oèích se zablesklo.
"Doorne, vyvolejte z pamìti odvysílanou odpovìï!"
Pak si poslechli, co Checkmaster odpovìdìl Giantùm.
Slyšeli to nejodpornìjší hadí syèení.
"Hm . . ." zabruèel Dhark a nebylo znát, jestli je udiven nebo zklamán.
"Že by ta vìc vážnì umìla logicky myslet?" vrèel Ralf Larsen. Necítil se ve své kùži.
"Hm . . ." zabruèel Dhark podruhé. Ale co si o té zatracené vìci myslel ne-øekl.

* * *

Jane Hookerová vykouzlila ve tváøi neš�astný výraz, když spatøila, jak její manžel podmraèenì sestupuje z krátké rampy lodi na zem.
Podle toho, jak se tváøil, dnes polibek na uvítanou odpadal.
"Arte," zaèala a postavila se pøed nìho. "Arte, co se stalo?"
Znal svoji Jane, když si o nìj dìlala starosti. A ona znala jeho a dobøe vìdìla, jak na takové její obavy reagoval!
Hrubì! Velmi hrubì!
Tentokrát se na nìj pro to nezlobila. Hezky se usmála, ale stejnì nedokázala zadržet nápor své zvìdavosti.
"Pohádali jste se s Eylersem, Arte?"
"Ne!" øekl a znìlo to jako: dej mi pokoj.
Jak jen by se dostala té vìci na kloub? Byla pøece jeho ženou!
"Co se stalo, Arte? Tak mi to pøece povìz!"
"Nic se nestalo!" øekl a zaznìlo to jako: a už toho bylo pomalu dost!
"Vážnì nic, Arte? Nic pøede mnou netajíš?"
Položil jí ruce na ramena a postrèil ji na délku paží od sebe. Výraz jeho tváøe nebyl nijak pøívìtivý. Naopak: mraèil se ještì víc než pøed chvílí.
"Ale stane se, Jane! Hned! Mùžeš tady poèkat, než se vrátím!"
Art Hooker se zhluboka nadechl. Žena na nìho bez ustání promlouvala. To mìl za to, že ji nevzal s sebou na kontinent 4. Nyní chtìla bìhem pìti minut vyslovit všechno to, co nosila dlouhé týdny na srdci. Ale on nemìl èas! Byl ohlášen u Marca Etzela. Bìhem letu na Main Island se spojil s Etzelovou sekretáøkou a požadoval, aby s ním mohl mluvit ihned po pøistání.
A teï se mìl zdržovat se ženou? Poslouchat páté pøes deváté? Nebyla lepší nebo horší než kterákoliv jiná - byla to prostì žena!
Zkusil to nìžnì a pohladil ji po vlasech.
"Poèkej tu na mì, Jane," øekl mìkce a pokusil se o úsmìv. Bohužel si však pøitom vzpomnìl na Eylerse a na úkol, který mu zadal a z úsmìvu se stala zlostná grimasa, která ovšem k nìžnému gestu vùbec nepatøila. Když v Janiných oèích zahlédl blesky, pochopil, že musí kapitulovat.
"Pojï, jdeme," øekl døív, než se dostala ke slovu.
"To si nevezmeme ani vznášedlo?"
"Udìláme pár krokù pìšky, Jane!" øekl a za vìtu pøidal tucet vykøièníkù.
Jane nakonec taky pochopila, že bude nejlepší, když zmlkne.
Pak projevila znaèné pøekvapení, když zjistila, s kým má její muž mluvit.
"A proès mi to neøekl hned, Arte?"
Dveøe jim otevøela Evelyn Absová, Etzelova sekretáøka.
"Art Hooker?" zeptala se a na Jane se ani nepodívala.
Jane naopak zhodnotila Evelyninu atraktivní figuru jediným pohledem. Nedala najevo, že se v ní všechno jen vaøí.
"Pan Etzel na vás èeká, Hookere ..."
"A na mì taky!" konstatovala Jane tak hlasitì, že si jí Evelyn Absová nemohla nevšimnout.
Prospektor v tu chvíli nevìdìl, co si má myslet o své ženì. Takovou ji ještì neznal.
Otevøely se další dveøe.
Mezi nimi stál Marc Etzel. Jeho tváø vyzaøovala pøívìtivost.
"Prosím ..." pozval je Dharkùv zástupce do své pracovny.
Jane míjela Evelyn Absovou a probodávala ji pøitom pohledy.
Art Hooker si v duchu pøedstavoval, jak škrtí Eylerse.
"Takže? Oè jde?" zeptal se Etzel rozšafnì. Jane a Art usedli proti nìmu.
"Etzeli, manželka mì èekala na letišti ..." snažil se Hooker omluvit pøítomnost ženy.
"Jistì ... jistì, kdo pøiletí z kontinentu 4, smí pøece oèekávat, že jej na letišti jeho manželka pøivítá ..."
Panebože, ještì tohle, pomyslel si v duchu Hooker, když Jane zastupujícímu guvernérovi dokonce skoèila do øeèi.
"Etzeli, myslím si, že vaše pøedstavy o kontinentu 4 nejsou správné. Jenom dvakrát do roka pøejde krátké období deš�ù, jinak je tam vìènì modrá obloha. Ten nádherný pøíboj na pobøeží. Ten nepozemský klid v džungli. Ta mnohotvárnost flóry. Nádhera kvìtin ..."
Mluvila jako vodopád. Art Hooker cítil, jak je stále menší a menší, ale pak pøekvapené konstatoval, že Marc Etzel jeho ženì se zájmem naslouchá.
"To ale musí být velice zajímavé!"
Každá fráze byla pro Jane dalším impulsem, aby se o kontinentu 4 rozhovoøila ještì s vìtším nadšením. O piraòách kupodivu nepadlo ani slovo.
Artu Hookerovi to celé pøipadalo uhozené. Jak jen Jane pøišla na to, aby kontinent 4 takhle vychvalovala do nebes?
"Arte, kdy zase letíš nazpátek? Dnes? Hned? Etzeli, vy si taky pøece nìkdy musíte odpoèinout. Využijte pøíležitost. Jen se na ètyøce rozhlédnìte. Já na vašem místì bych si to ujít nedala. Arte ..." Podívala se na manžela nevinnì jako dítì, "bylo by pro Etzela na lodi ještì nìjaké místo?"
Bylo tam místo. Marc Etzel dal odvolat všechny domluvené schùzky. Dokonce šel s Hookerovými pìšky na letištì. Když se pak Jane vymluvila na dùležitou práci, že nemùže letìt s nimi, chtìl si to rozmyslet i Etzel.
"Etzeli, vy se musíte jednou zaletìt na ètyøku podívat! Jenom jednou, abyste na ten nádherný kontinent nikdy nezapomnìl..." øekla Jane a manžel už vážnì zapochyboval o jejím zdravém rozumu.
Kontinent 4 byl polovièním peklem, jedna jediná divoká džungle, ve které žilo bezpoèet piraò, jež podle všeho ani nešlo vyhubit! A ještì ke všemu to vedro pod nebem bez mráèku.
Pak Etzel sedìl vedle mlèenlivého prospektora. Loï se zvedla a nabrala kurs. Art se nakonec donutil a naslouchal Etzelovým poznámkám. Copak mu nedošlo, že se stal obìtí kvìtnaté výøeèností? Vzpomnìl si koneènì, proè Bernd Eylers pøi vybavování výpravy sta mužù na kontinent 4 kladl mimoøádný dùraz na nutnost vyzbrojeni tìžkými amfijskými paprskomety?
"Nemají náhodou žít na kontinentu 4 nebezpeèní dravci, Arte?" zeptal se Marc Etzel, jenž se v lodi oèividnì necítil dvakrát dobøe.
"Neškodní, Etzeli!" bagatelizoval prospektor. "Proti našim paprskometùm nic nezmùžou. Co nám dìlá vetší starosti, je fakt, že se odborníci na kovy, chemici a fyzici nemùžou ohlednì té nové kovové rudy pohnout z místa ..."
Artu Hookerovi ještì nikdy nepøipadlo tak tìžké vést rozhovor. Když pøistával, tušil, že brzy dojde ke katastrofì.
Marc Etzel sebou zdìšenì trhl, když ho zasáhl závan vražedného vedra. Art si hrál na neviòátko.
"To se nám tady najednou oteplilo ..."
"Nazdar, Etzeli!" køikl od konce rampy Bernd Eylers. "Nemám slov. Tak ses koneènì pøiletìl podívat na ètyøku?"
Art Hooker se neodvážil na zastupujícího guvernéra podívat. Klopýtal dolù po rampì. Etzel zùstal za ním. Eylers prospektora zadržel.
"Pøivezl jste Lawtonovy vibranty?"
Hooker o nìjakém Lawtonovì vibrantu v životì neslyšel. Právì se chtìl zeptat oè jde, když si všiml, jak na nìj Eylers mrkl. Okamžitì pochopil.
"Jsou na palubì! Hned je vyložím. To se nám ale udìlalo horko ..."
"Teprve bìhem poslední hodiny!" lhal Eylers chladnokrevnì a obrátil pozornost zpìt k Marcu Etzelovi, jenž stále ještì èekal na rampì. "Pojïte pøece do stínu, Etzeli. Urèitì se chcete podívat na transmitní stanici ..."
Etzel proti své vùli sestupoval po rampì dolù. Eylers jej vzal za paží a odvedl ho kolem lodi k okraji mýtiny do úzkého pruhu stínu, jenž mu ale v panujícím vedru stejnì nedopøál ochlazení.
Prospektor se podivoval, že vidí jenom nìkolik mužù. Když odlétal, pracovalo jich tu na tøicet. Nyní jich tu bylo kromì nìj a Eylerse jen osm.
"No, to je peklo!" slyšel Dharkova zástupce. "To je úplné .. ."
Nebylo to na objednávku. Pirani si na ètyøce nedávaly nikým porouèet.
Tahle piraòa musela èíhat na koøist už znaènou dobu nepozorována.
Eylers najednou spatøil, jak k nìmu letí dvì zákeøná chapadla. A k tomu se pøidal nesnesitelný øev.
Vytrhl z pouzdra paprskomet.
Dva paprsky letìly proti chapadlùm, tøi další smìøovaly k okraji mýtiny. Øev už se nedal vydržet. Vìtve praskaly. Obì chapadla zmizela. Už neexistovala. Paprsky je znièily. Ani ne osm metrù od nich se stromy a po nich se pnoucí liány rozkomíhaly do stran. Ještì jedno zaøvání a potom tìžký pád.
Na ètyøce bylo o jednu piraòu míò!
Etzel se tøásl po celém tìle. Oblièej mu posedl. V oèích mìl vepsánu hrùzu.
Eylers jej opìt vzal za paži. Bez odporu se nechal vést k okraji džungle. Zprava pøibíhali ètyøi muži, vedro nevedro. Ve svìtle obou sluncí se leskly jejich zbranì.
"Támhle leží ta pøíšera!" øekl jeden z nich a pøi pohledu na ni se otøásl odporem.
Eylers zkonstatoval, že jeden muž chybí.
Otoèil se.
Mžoural proti svìtlu a uvidìl, jak Marc Etzel uhání zpìt k lodi. Vybìhl po rampì a zmizel v kabinì lodi, která kdysi bývala prùzkumným èlunem na Galaxy.
Bernd Eylers za ním pomalu vykroèil a minul pøitom prospektora. Ten se na nìj díval se zlostí.
"Zbláznil jste se, že si pohráváte s lidskými životy, Eylersi?" zasyèel.
"Nejsem ani blázen ani hráè, Arte. Netušil jsem, že tam ta bestie je. Chtìl jsem Etzelovi na druhé stranì mýtiny ukázat jednu už vyøízenou piraòu."
Zaznìlo to natolik dùvìryhodnì, že se Hooker omluvil.
"Sorry," øekl a pomyslel si, jaké má štìstí, že to nebyl on, kdo pozval Etzela na kontinent 4 ...
Eylers si otøel pot z èela a pravil:
"Ano, vaše žena všechno vìdìla. Když jste už byl na cestì do Cattanu, probudily se ve mnì jisté pochybnosti. Vùèi vaší ženì byl Etzel bezmocný. Vás by ale mohl snadno odmítnout... Øeknìte, to jste skuteèné nic netušil?"
Art Hooker nevìdìl, jestli má nadávat nebo se zasmát.
Nebyl manželem teprve od vèerejška. Vìøil, že Jane dokonale zná a nyní si musel pøiznat, že netušil, jaká je to dobrá hereèka.
"Ach jo," zaúpìl a pøidržel si pøed oblièejem pìsti. "Kdybych ho býval pozval já .. ."
Neodvažoval se vyslovit, jaké by to mohlo mít pro nìj následky.
"Eylersi!" ozvalo se zaøvání a Art Hooker mimodìk pohlédl k rampì.
Ve vstupu do lodi stál Maøe Etzel. Øval. Hlas mu pøitom pøeskakoval.
"Eylersi!"
Muž, který byl v Cattanu i na celé Hope zodpovìdný za bezpeènost každého jednotlivce, pomalu vykroèil. Vìdìl, že se vùèi nerozhodnému Dharkovu zástupci nemohl zachovat jinak. Nešlo koneckoncù o to, aby si na kontinentu 4 vylepšil technické zázemí, ale o to, aby zajistil bezpeènost svých mužù.
Po neoèekávaném setkání s piraòou se dalo èekat, že Etzel vyjde požadavkùm ohlednì vybudování energetické bariéry vstøíc.
"Eylersi, pospìšte si! Nebo myslíte, že toužím po úpalu?" jeèel Etzel.
Štíhlý muž však do kroku nepøidal. Pozvolna vystupoval po rampì nahoru. Svìtle zelenýma oèima se klidnì podíval na zastupujícího guvernéra.
"Co si pøejete?"
Etzel se vrátil do stínu lodi. Svaly ve tváøi mu škubaly. Ruce mìl sevøené v pìstích a paže v bojovné pozici. Uvnitø se vaøil. Pak se mírnì pøedklonil, pohlédl na Eylerse a zeptal se: "Existují nìjaké Lawtonovy vibranty?"
Prokoukl to, konstatoval Eylers v duchu a odvìtil: "Ne!"
"Pak jste mì na ètyøku vylákal pomocí odporné lsti!"
"Ne, Etzeli, odporná lest je vždycky špinavá záležitost, aby èlovìk druhému ublížil. Tady jde o to, abychom mohli žít v klidu. Šlo o to, abyste si mohl sám udìlat obrázek. Zítra budu v Cattanu a pøedložím vám naši novou listinu požadavkù. Chceme postavit energetickou bariéru. Jsem pøesvìdèen, že s mými návrhy teï budete souhlasit."
Marc Etzel se uklidnil.
"Art Hooker byl se svojí ženou domluven?"
"Ne! Art o jejím úkolu nevìdìl. Poslal jsem ho do Cattanu, aby vás pøemluvil k návštìvì ètyøky. Když vyrazil na cestu, pocítil jsem pochyby. Zavolal jsem jeho ženì. Okamžitì souhlasila a zahrála komedii vám i svému manželovi ..."
Ponìkud podráždìné, avšak s podtónem, prozrazujícím obdiv, Marc Etzel dodal:
"Tu komedii hrála bezvadnì a já hlupák jí na to skoèil. Stavte se zítra s tìmi požadavky..." Ještì jednou se rozhlédl po prostranství a pak dokonèil vìtu: "a já povolím vše, co tady budete potøebovat, Eylersi..." A pak se na Eylerse ostøe zadíval: "Ta pøíšera patøila do plánu?"
"Ne, Etzeli. Na ètyøce se piraòám porouèet nedá. Ale nechcete k cestì do mìsta vyzkoušet transmiter?" pøipomenul Eylers fantastické zaøízení Tajemných.
Etzel si ho pøísnì pøemìøil shora dolù, zavrtìl hlavou a prudce dodal: "Dìkuji. Staèilo mi! Na tento kontinent už nikdy v životì nevkroèím . . ." Marc Etzel prostì nemìl Dharkùv formát . . .

* * *

Manu Èobe se na pùdì spojové techniky pohyboval stejnì dobøe jako v medicínì, ale u svých kolegù Maitskilfa a Hanfstika narazil na odpor. Striktnì odmítali jeho návrh na zkoumání paralyzovaného Gianta, aby se seznámili se stavbou jeho tìla. Odvolávali se pøitom na Rena Dharka, který jim veškeré experimenty tohoto druhu zakázal.
Èobe využíval veškeré své pøemlouvaèské umìní, ale Hanfstik a Maitskill zùstávali na svém Ne.
Èobe, jenž ještì nikdy nepromluvil o své minulosti na Zemi a byl proto v tomto ohledu záhadou i pro samotného Dharka, se díval do strany. Až na øídké výjimky se nedokázal dívat lidem zpøíma do oèí. Každý, kdo tuto zvláštnost neznal, považoval Afrièana s umìle narovnanými vlasy za velice nedùvìryhodného.
A Hanfstik i Maitskill projevovali svoji nedùvìru otevøené.
"Èobe," pronesl Hanfstik varovným hlasem, "nezkoušejte to na vlastní pìst ..."
V Èobeho oèích se zablesklo. Zlobil se, protože kolegové neprojevovali ani špetku kuráže. Dosud postával v Maitskillovì kabinì, teï usedl do køesla, natáhl nohy, zabubnoval špièkami prstù po opìrkách a stáhl rysy tváøe, až jeho pevná brada ještì silnìji vystoupila. Mlèky zíral do kouta.
"Já bych vám v tom taky bránil . . ." pøidal Maitskill svoje stanovisko k vìci.
Èobe zvedl ruce a pleskl jimi o podruèky.
"Zatracenì," zlobil se, "copak tady jde o nìjakou vìdeckou zvìdavost? Víte oè jde? Pøece o lidi na Zemi! O jejich vyléèení! ... Vy jste mi bezvadní doktoøi! Vzorné pøíklady lékaøské zodpovìdnosti . . ."
Maitskill chtìl nìco namítnout, ale nedostal se k tomu.
"Copak vám nestaèí osud posádky na Plutu? Musí Gianti vyvraždit ještì víc lidí? Proboha! Dokud nebudeme znát jejich organickou stavbu . . . dokud nebudeme vìdìt nic o jejich síle a o jejich slabosti, stojíme všichni v nevýhodì! Co vám proboha brání, abyste položili Gianta na stùl a testovali ho, prosvìcovali, zkoumali složeni jeho obalu a vedle toho koneènì zjistili, proè nemají žádné dýchací orgány . . . nebo že pøece jen nìjaké mají. Tøeba nìjakým zpùsobem zásobují hadovitá tìla uvnitø kyslíkem . . . zpùsobem, který nám není znám ..."
"Takže už jste zmìnil svùj názor, že Gianti jsou roboti, Èobe?" zeptal se Hanfstik ironicky.
"Vùbec nic jsem nezmìnil," okøikl ho Afrièan, jenž se obèas projevoval velmi impulzivnì. "Ale klidnì se smìjte, tøeba i proto, že v tìch pøíšerách vidím roboty...!"
"Ušetøte nás nesmyslù!" pøerušil ho Maitskill. "Gianti jsou nehumanoidním druhem. Vám pouze schází fantazie, abyste se mohl do takovéto variace stvoøení vmyslet."
"Možná mám fantazie pøespøíliš! Jak si pak vysvìtlíte, milý Maitskille, proces rozplývání obou zranìných Giantù, zmìknutí obalu a ono bledìmodré energetické pole, které tu kontraktovanou kaši promìnilo v hromádku popela? Nebo co vy na to, Hanfstiku . ..? Dozajista jste si už vytvoøil fundovaný názor. Tak ven s ním! Chci ho slyšet!"
Pøešel do útoku. To on nakousl téma, o kterém už hodiny diskutovali, aniž by došli k nìjakému logickému výsledku.
"Leží nám tady nìkolik tuctù paralyzovaných Giantù. Možná máme na nìkolik hodin jedineènou šanci prohlédnout si je v jejich pøirozeném stavu. Ti napùl spálení nebyli tím nejlepším studijním objektem! Necháme si takovou šanci ujít? A co lidstvo? Jako lékaø si to nedokážu zodpovìdìt! A pøi svém studiu se nenechám nikým zastavit. Myslím, že..." udìlal pauzu a zbìžné pohlédl na své kolegy. Pak, s pohledem namíøeným do kouta, pravil tak tiše, že Maitskill s Hanfstikem museli našpicovat uši: "Myslím, že dokážu tasit paprskomet rychleji než vy. Moje ruka nebyla poslední dobou nijak pomalejší než døív!"
Maitskill a Hanfstik se napøímili. Nevìøili vlastním uším. Manu Èobe hrozil, že použije paprskomet, kdyby se mu pokusili zabránit ve studia tìla Gianta.
"Èobe," vypadlo z vyjeveného Hanfstika, "vy jste se zbláznil?"
"Myslete si co chcete . .." odvìtit Afrièan lhostejnì. "Já si teï pøinesu jednoho Gianta a budu ho studovat. Pokud byste mìli zájem o souboj na paprskomety ... prosím!"
Maitskill provedl poslední zoufalý pokus. Øekl:
"Tak si opatøte alespoò Rikerùv souhlas a všechno bude oukej..."
Ztichl, protože Èobe se mezi dveømi zarazil.
"Jsem lékaø já, nebo je to Riker Èi Dhark? Já budu Gianty studovat jako lékaø a ne vrah! Pøestože si myslím, že Gianti jsou roboti. Bohužel to nemohu dokázat! Nazdar ..."
Maitskill a Hanfstik zùstali samí.
"Zavolat Rikera?" navrhl Hanfstik.
Jeho kolega mávl rukou. Vìdìli, jaká akce právì probíhá a Riker dal jasnì najevo, že ho nic jiného nezajímá. Pøinejmenším ne v této fázi.
"Co je, Maitskille?"
Ten zaváhal, podíval se ke stropu, a pokrèil rameny.
"Když budeme chtít dìlat Èobemu tìžkosti..."
"Kdo by to chtìl?" pøerušil ho Hanfstik. "Zahnal nás do defenzívy. Nezbývá nic jiného než spolupracovat!"
"Co? Spolupracovat? Bez Dharkova svolení?"
"Ano! Bez jeho svolení, protože ho momentálnì nemùžeme sehnat, pane kolego. Když pøikázal, že se nebudou dìlat žádné další experimenty, byli už oba zasažení Gianti po smrti. Možnost pracovat na normálních Giantech tehdy neexistovala. Takže na tohle se Dharkùv pøíkaz nevztahuje!"
"Hm . . ." Hanfstikovi kolegovo vysvìtlování nesedìlo. Pøipadlo mu pøitažené za vlasy, "Neradil bych vám se na tom podílet!"
"A když bude mít Èobe úspìch? Není to tak, že se právì díky svojí tvrdohlavosti propracoval až na špici, kolego? My oba jsme patøili k posádce Galaxy! A jakou zaujímáme pozici? Byli jsme degradováni na Èobeho asistenty!"
Z jeho slov znìla závist a nepøejícnost.
Nepøál Èobemu jeho úspìchy lékaøe a technika, a zapomínal pøitom, že Èobe beze všeho nasadil život za ostatní, zatímco on sám nebyl schopen opustit své ètyøi stìny.
"Takže . . ." zvìdi se Hanfstik.
Maitskill následoval jeho pøíkladu.
"Doufejme, že na nás nevytáhne paprskomet, až nás uvidí."
"Doufejme."
Ale pøesvìdèivì to neznìlo. V této fází vìøili, že je Èobe schopen všeho.
Pomalu kráèeli po prázdné palubì POINT OF smìrem k lékaøskému oddìlení.

* * *

Záchrannou loï museli øídit dva piloti.
Pilotní zaøízení nebylo tak jednoduché jako na POINT OF. Ren Dhark a Ralf Larsen zaujali pozici ve dvou pro èlovìka pøíliš velkých a nepohodlných sedadlech a snažili se pochopit smysl jednotlivých pák a spínaèù. Ale nemìli v sobì fenomenální cit jako Arc Doorn a tak Dharkovi nezbylo nic jiného, než Doorna zase zavolat.
Stál mezi nimi, zasnìnì sledoval zaøízení a vypadal, jako by uvažoval o filozofii celého vesmíru.
Náhle vytrèil ruku, ukázal na jeden knoflík, jenž mìl tvar velkého žetonu, a øekl :
"Tohle je pøepínaè transice! A tohle by mohl být ovladaè palubního mozku ... taky, že je! Hm . . ." utichl. Ve velínu nikdo nepromluvil. Do místnosti slabì pronikalo jen dunìní motorù.
"Automatický korektor kurzu! . . ."
Ruka Arca Doorna ležela na regulátoru.
"Myslím, že se myšlenky všech myslících druhù pohybují na stejné úrovni kolem jediného bodu . . ."
Co tím chtìl Doorn øíct? Dhark a Larsen si vymìnili pøekvapené pohledy.
"Na Galaxy ..." Po tìchto slovech Doorn opìt ztichl. Napìtí nepozorovanì, ale rychle vzrùstalo. Nyní záviselo na Sibiøanových schopnostech, zda se lidé nauèí øídit giantskou loï. Ale jen pomyšlení na to, že by s kulovitou lodí mìli sami pøistát, spadalo do oblasti utopie.
Doorn zaèal pøekotnì odhadovat funkce ovládáni. Sem tam zopakoval nìjaký detail. Mluvil tak rychle, že Dhark s Larsenem jednotlivé souèásti øídícího panelu nestaèili sledovat.
V této vzrušující chvíli se ve vysílaèkách ozvalo:
"Zachycena další zpráva! Okamžitì pøedána Checkmasteru!"
Arc Doorn oba své podøízené neuvìøitelnì rychle a dobøe zaškolil. Pracovali samostatnì a bezchybnì.
Èekalo se na pøeklad z palubního mozku POINT OF.
"ASHGORT pøipojit tìsnì k TORGASHI!"
Neosobnì znìjící hlas Checkmasteru ztichl, aby se po nìkolika vteøinách opìt neoèekávanì ozval.
"Podle logických úvah se nacházíme na palubì ASHGORTU'"
Ren Dhark spìšnì hmátl po své srolované helmì, pøipomínající kapuci, a pøehrnul si ji pres hlavu.
"Larsene, namiøte svùj videofon na øídící pult. Navážu pøímé spojení s Checkmasterem. Snad teï budeme mít trochu štìstí..."
Ralf Larsen pøekvapenì vzhlédl.
"Cože? Vy se s touhle obrovskou bednou chcete pøiblížit ke druhé lodi?"
"A nemusíme to náhodou udìlat? Nechceme se koneckoncù dozvìdìt, na které planetì se Gianti usídlili? Klid, prosím ...!"
Tento rozkaz smìøoval ke všem pøítomným, platil i pro Arca Doorna, dosud stojícího mezi Dharkem a Larsenem.
První dùstojník POÍNT OF namíøil svùj videofon na cizí øídící pult a zapojil ho. Z øídícího pultu bylo navázáno pøímé spojení do Checkmasteru. Pøes helmovou vysílaèku Dhark oèekával naøízení palubního mozku prstencové lodi, jak pøipojit ASHGORT ke druhé lodi.
Jenom jestli od nìj nepožadujeme nemožné, pomyslel si Ren Dhark, ale ve stejnou chvíli si uvìdomil, jak bylo pro Checkmaster snadné porozumìt syèení Giantù a ... pøeložit je do pozemské øeèi!
V helmì se ozval neosobní hlas. Dhark napjatì naslouchal. Palubní mozek mu plasticky vysvìtloval, jaké páky a jaká tlaèítka má použít a co se stane, když sáhne na to èi ono.
Muži ve velínu POINT OF to prožívali spolu s ním prostøednictvím obrazovky. Dan Riker a Janos Szardak se témìø neodvažovali dýchat. Bylo jim jasné, že se Ren Dhark v následujících vteøinách a minutách pouštìl do nejvìtšího rizika ve svém životì.
Dan Riker se naklonil k Szardakovi:
"Co bude, když se to nepovede? Nemùžeme bez nich pøece jen tak zapojit ochranu intervalových polí a odletìt?!"
Janos Szardak, nositel tøí nejvyšších vyznamenání, která svìtová vláda na Zemi udìlovala, taky neumìl odpovìdìt. V duchu stále vidìl podobnost mladého Rena Dharka a jeho otce - zemøelého velitele Galaxy Sama Dharka.
Onen cholerický, avšak v nebezpeèných situacích dokonale chladný a jistý muž, by nyní nejednal jinak.
Miles Congollon, nacházející se se svou skupinou ve strojovnì, byl o akci informován. I tam vládlo nervové vypìtí, jež už nemohlo být více vystupòováno.
Vede je Ren Dhark všechny do záhuby, nebo s pomocí Checkmasteru dokáže nemožné a pøiblíží se s jednou kulovitou lodí ke druhé?
"Congollone . . ." Jeden z mužù už nedokázal napìtí vydržet a chtìl si pomocí otázkou.
Na obrazovce videofonu vidìli, jak se Ren Dhark pøedklání a jak pokládá levièku na nìjakou páku. Pomalu ji posouval kupøedu. Velmi pomalu.
Nikdo by nedokázal pochopit, že Dhark byl v tu chvíli dokonale klidný.
V té chvíli necítil naprosto žádné vzrušení.
Pøedstavoval ztìlesnìní klidu. Ani øádnì nenaslouchal sdìlení Checkmasteru. Mezi øídícími elementy gigantické lodi a jím se náhle vytvoøilo intuitivní spojení. Že se tak stalo díky informacím palubního mozku POINT OF, si Dhark nepøipouštìl.
Obrovská koule zmìnila kurz. Veliká obrazovka to názornì pøedvedla. Žlutoèervené obøí slunce - podobné Antaresu ve Škorpiónu - se na obrazovce posunulo doleva.
Ale dìlo se to pøíliš rychle!
Záchranná loï se pohnula z kurzu doprava. Pohyb nìkolika stovek tisíc hvìzd to názornì ilustroval, stejnì jako zmìnìný øev motorù lodí.
"Zapnout automatický korektor kurzu!" pøikázal Checkmaster.
Arc Doorn mírnì pøikývl a spatøil, jak Dhark maèká tlaèítko, které pøed chvílí oznaèil jako automatický korektor kurzu.
Na superobrazovce na nì zívala nekoneèná èerná propast vesmíru, vypadala hrozivì, ale muži si na takový obraz už zvykli.
"Támhle je ta loï!" vykøikl Ralf Larsen a ukázal na drobný bod, jenž vystupoval z neprostupné èernoty díky slabému odrazu svìtla žlutoèerveného obra.
Vypadalo to, jako by proti dobyté giantské lodi cosi letìlo.
Nejdøíve to nabylo velikosti nehtu u palce, pak to rostlo ještì rychleji a nakonec se ASHGORT zastavila ve vzdálenosti sedmi kilometrù za svou sesterskou lodí a nabrala stejný kurz jako ona.
To, co se ještì pøed pùlhodinou zdálo být nemožné, se stalo skuteèností. Existoval èlovìk, který umìl øídit giantskou loï a opìt se tento muž, který to dokázal, jmenoval Ren Dhark!

* * *

Manu Èobe se jenom zbìžnì ohlédl, když zaslechl kroky svých kolegù. Jejich obava, že by zahájil støelbu z paprskometu, se nenaplnila. Afrièan mimoto nemìl èas zabývat se hloupostmi. Na operaèním stole pøed ním ležel normálnì velký Giant.
Cizinec s ještìøí postavou a pøíšernou dravci hlavou byl paralyzován a nacházel se ve stavu, ve kterém necítil bolest. Èobe jej pozoroval oèima vìdce, jenž se snaží odhalovat tajemství. Sotva si povšiml kolegù, kteøí se zastavili na opaèné stranì operaèního stolu.
"Pøipravte se k prosvícení vrstev!"
Hanfstik a Maitskill si vymìnili mnohomluvné pohledy.
Už zase jsme jeho asistenti! stìžovali si beze slov.
Èobe si toho nevšímal. Nemohl se doèkat zjištìní, jakým zpùsobem je v tak velkém obalu to malé hadí tìlo utìsnìno.
Když èelo pojízdného stolu narazilo proti prosvìcovaèi, zapnula se automatika a vtáhla Gianta do pøístroje Tajemných. Pøístroj byl dostateènì velký, aby se tam Giant vešel.
"Projekce!"
Èobe neztrácel mnoho slov.
Øídil projektor a postupoval vrstvu po vrstvì, jež se ve znaèném zvìtšení pak objevovaly zobrazeny na stìnì.
Nyní byl obal Gianta už mimo paprsky prosvìcovaèe. Na projekci se objevily stovky kulatých oèek o prùmìru zhruba jednoho centimetru.
Jejich slabouèký, asi milimetr silný okraj byl zabarven dohnìda, ale to, co bylo uvnitø, nejenže stále mìnilo barvu, nýbrž to také pulsovalo. Vypadalo to, jako by si uvnitø razila cestu nìjaká tekutina.
"Boèné ... do hloubky pìti centimetrù!" oznámil Èobe a pøiznal tak, že si proces na projekci ještì nedokázal vysvìtlit.
Obraz se zmìnil.
Hnìdé provazce, konèící pod povrchem obalu, nyní zøetelnì prozrazovaly, jak v nich cestuje lehce pulsující tekutina jednou smìrem k obalu a pak nazpìt.
"Kam?"
Otázka se zastavila v prostoru.
Obraz se promìnil. Žádný z lékaøù nepromluvil. To, co pøi prosvícení Giantù vypadalo jako zamotaná klubka, se nyní projevovalo jako silné duté nervy, plnicí souèasnì i funkci tepen.
A potom paprsky ukázaly blýskavé hadí tìlo se dvìma jako pìst velkými, bezokými hlavami.
Pár dutých nervových kabelù smìøoval do obou velkých tmavých oèí Gianta. Pravé oko bylo spojeno s pravou hlavou hadího tìla, levé s levou.
"Je možné nazývat hlavami dva výbìžky mozku, velké jako pìst?" zeptal se Èobe.
Mozek, tlustý jako stehno, dlouhý pøes metr, umístìný v obalu, pøipomínajícím ještìra. Tento obrázek už lékaøi znali ze studia tìl zasažených Giantù, ale nyní poprvé spatøili elastické zavìšení mozkového hadího tìla v obalu na více na 5 000 nervových drahách.
Byly bezpochyby silné i pružné. Pøi prudkém pohybu, napøíklad pøi pádu, zabraòovaly, aby se mozek dotkl obalu a poškodil se tím.
"Ještì stále vìøíte, že pøed sebou máte robota, Èobe?"
Hanfstikova otázka nebyla ironická ani po�ouchlá. To se jeden vìdec ptal na názor druhého vìdce.
"Já nevím," pøiznal Èobe. "Ale už si nejsem tak jist."
Potom automatika vrátila Gianta zpìt na operaèní stùl.
Složení organicko-anorganického obalu zajímalo každého. Studium pøedešlých Giantù podalo jen èásteèný obraz. Energetický paprsek z Dharkovy zbranì v nìm znièil všechno anorganické a vyvolal tím proces smrš�ování giantského obalu.
Maitskill vložil do mikroskopu Tajemných klidnou rukou mikrotenký oválný vzorek a pak nastavení pøístroje pøenechal Èobemu. Na opaèné stìnì pak byla zobrazena zvìtšená projekce z mikroskopu.
Opìt se vynoøila zmì� komplikovaných, navzájem propojených molekulových øetìzcù.
Jednoznaènì organické øetìzce molekul byly pospojovány s anorganickými!
Biologická látka, která se neustále mìnila, došla k syntéze s anorganickými látkami?
Zastavili projekci.
Manu Èobe si videofonem zavolal biochemika Leona Laudana.
Èekání na nìho bylo muèivì dlouhé. Hanfstik vzal mezitím z Giantova obalu další mikrovzorek.
Pak už stál Leon Laudan pøed projekcí a bez hlesu na ni zíral. Pøekvapenì vrtìl hlavou.
"Co nám na to mùžete øíct, Leonì?" zeptal se Manu Èobe. "Co znamená to spojení?"
Laudan, hubený muž s asketickou tváøí, mluvil velmi tiše.
"Nìco takového ještì nikdo v pøírodì nepozoroval. Zde je vidìt spojení mezi živým organismem a neústrojnou látkou. Organika oživuje neživou hmotu a ta zabíjí živé . .."
"Moment..." snažil se jej Èobe pøerušit, protože nemínil tento rozpor v Laudanovì výpovìdi nechat bez poznámky.
Biochemik ale jen mávl rukou.
"Ještì jednou opakuji, že organika oživuje anorganickou hmotu a neživá látka zabíjí živou tkáò! Nechtì mì demonstrovat, co to znamená."
Èobe mu bez vyzvání vtiskl do ruky videotužku. Leon Laudan stiskl drobný kontakt a v té chvíli z nástroje vyšel paprsek, který se jako ukazovátko zapíchl do projekce.
Ve zmìti molekul vyznaèil urèitou èást.
"Toto je složitý øetìzec Ikosa-17-d-Mathybion, dobøe známý z biochemie. Sedmi vìtvemi je s tímto øetìzcem zde ... nechci vás unavovat složitými pojmy . .. tady ... tady ... a tady ... a sice ve ètyønásobném kontaktu propojen! Organické a anorganické molekuly jsou spojeny.
Nyní k mému tvrzení, které vám musí pøipadat šílené.
Na stranì jedné se organická souèást snaží pøemìnit anorganickou, oživit jí, jestli to chcete slyšet takhle. Taková snaha vyvolává v anorganické látce silné podráždìní. Toto anomální dráždìní neprobíhá synchronnì s pokusy anorganiky rozložit tkáò, nýbrž pokus o neutralizaci - nebo anihilaci - se koná teprve po chemickém promìnném procesu, jenž mùžeme dobøe demonstrovat zase na tomto øetìzci..."
Všichni tøi lékaøi jen mlèky pøihlíželi èarám videotužky. Pouze naslouchali.
"Tímto èásteèným promìnným procesem se uvolòuje energie. Tato energie pùsobí na organický øetìzec a výboj uvede anorganickou èást zase do pùvodní podoby ... a proces se opakuje ..."
"Ufff!" zaúpìl Manu Èobe a ulevilo se mu, když spatøil, že Leon Laudan vypíná videotužku.
Tato krátká pøednáška byla naštìstí u konce.
Potom Èobe sledoval své dva kolegy a musel se mimodìk ušklíbnout. Nedaøilo se jim líp než jemu. Také si nedokázali udìlat pøesnou pøedstavu o tom, co se mezi molekulami vlastnì dìje.
"Na slovíèko, Laudane!" oslovil Èobe biochemika, jenž stále fascinován zíral na projekci. "Mohl byste øíct, zda je toto anomální spojení výsledkem pøirozeného, nebo umìlého procesu?"
"Øekl jste anomální, Èobe? Jak jste na to pøišel? Pøeètìte si Iku Makoda. Ten v roce 2034 právì v takovémto organicko-anorganickém spojení vidìl jednu z možností vytvoøení života ve zkumavce ..."
"Takže pøece jen umìlý proces!" triumfoval Manu Èobe.
"Nikoli umìlý! Dodnes se ještì nepodaøilo dát takovému spojení ani první impuls! Pochopte mne, Èobe... dosud to byla vždy jen pustá teorie... a dnes ... dnes prožívám hvìzdnou hodinu biochemie .. . dnes .. ."
Èobe ztlumil biochemikovo nadšení. Citovaného Makodu neznal. Svou následující otázkou se snažil Laudana nachytat:
"Ten Makoda stanovil nìjaký pomìr, jaký musí být mezi organickou a anorganickou hmotou zachován?"
Laudan odpovìdìl bez pøemýšlení:
"Mezi 29 a 71 až do 27,4 a 72,6 procent. Vyšší hodnoty se vztahují na anorganický podíl."
Maitskill ihned zareagoval. Další mikrovzorek byl k disppozici.
"Okamžik. Hned to budeme mít."
Nesliboval pøespøíliš. Nemusel se ani namáhat, to hlavní za nìj vyøídil automatický determinátor.
Maitskill pak zùstal sedìt, pøestože se pøístroj už samoèinnì vypnul.
"Gratuluji vašemu Makodovi, Laudane," øekl pak lámaným hlasem. "Pomìr èiní 28,1 ku 71,9 anorganické hmoty!"
"Škoda," obrátil se Hanfstik k Èobemu, "a já už jsem se v duchu radoval, že tohle monstrum je pøece jenom robot.. ."
Manu mávl rukou.
"Poslední hodinu jsem už své hypotéze nevìøil. Napadlo mne totiž nìco, co jsme dosud všichni pøehlédli:
Podle Dharkovy zprávy Gianti ve velice krátkém èase dobyli Zemi a promìnili lidi v letargické bytosti. Lidé jim byli cizí, tím pádem jim byla cizí i jejich biologická struktura. Jsou Gianti ïábelští géniové, že dokázali èlovìka a jeho složitý mozek poznat bìhem chvíle lépe než my za dlouhá staletí, anebo Giantùm pøispìchala na pomoc ïábelská náhoda?
Vidíte, a už sama tahle otázka naznaèuje, že Gianti nemohou být žádnými roboty!"
Leon Laudan si vzal druhý mikrovzorek a zmizel s ním ve své laboratoøi.
Vychutnával si svoji hvìzdnou hodinku.
V lékaøské stanici však Èobe pokraèoval. Navrhoval použit detektor orgánù.
Necelý kilogram vážící, z tmavého kovu vyrobený pøístroj s namodralou obrazovkou pøišel na stùl a pak z nìj vytáhli destièku, pøipojenou k pøístroji svinovacím kabelem. Toto zaøízeni Tajemných pracovalo na bázi záøení, které zatím žádný vìdec nedokázal urèit.
Maitskill mezitím kreslil na povrch Giantova tìla èísla a písmena, oznaèující jednotlivé fáze.
Manu Èobe pøiložil desku na úroveò obou jako pìst velkých výbìžkù ha-dovitého mozku.
Opìt bìžela projekce.
"Pole 23!" øekl Maitskill. "Èobe, co myslíte, že objevíte tímhle detektorem? Žaludek? Ledviny?"
"Ani to, ani ono," pravil Èobe a posunul destièku na pole 24, aby se více pøiblížil centru mozku. "Nevím, zda jste si toho povšiml, Maitskille, ale pøed chvílí, když jsme prosvìcovali vrstvy, prohlížel jsem si rozkladaè, umístìný v hrdle Gianta a cosi mne pøitom napadlo ..."
"Smím vìdìt co?" zeptal se Maitskill.
"Vám to tedy uniklo," konstatoval Èobe. "Orgánu v Giantovì hrdle jsme dali název rozkladaè. Pojem je podle mého názoru chybný. Tento orgán je zároveò plícemi a zásobníkem využitelných èástí potravy, které v tekuté podobì protékají nervovými tepnami a mìní se v energii..."
Za jejich zády Hanfstik tiše zasténal.
"Co je?" zeptal se Èobe.
"Jenom jedna setina kapacity mozku. Naè taková bytost potøebuje tak velký mozek?"
Èobe posunul desku na místo, oznaèené jako centrum mozku. Ve stejné chvíli vyvalil Hanfstik oèi.
"Mozek .. . detektor orgánù ... panebože! Èobe, vy teï mìøíte pole energetického napìtí! Pole, které odráží paprsky detektoru .. .!"
Manu Èobe okamžitì pøenechal kolegovi Maitskillovi vedení destièky po tìle Gianta, pøistoupil k pøístroji a pozoroval nyní jednoznaèné odvádìní paprskù pøístroje stranou a rozmazaný obraz.
"Maitskille, kroužit deskou pomalu kolem centra!" naøídil.
Objevila se èerná.
Cizí tìleso v Giantovì mozku!
Cizí tìleso, chránìné energetickým ochranným polem!
Oèi Manu Èobeho se vpalovaly do obrazovky.
"Stop!"
Destièka se pøestala pohybovat.
"Zvyšte výkon, Hanfstiku!"
Kolega pøepínal a detektor orgánù zaèal zvolna bzuèet.
"Ještì vyšší výkon, Hanfstiku!... Maitskille, s deskou už ne ..."
Jenom Hanfstik spatøil na boku pøístroje varující signálku. Jednal instinktivnì. Jednou rukou hmátl po Èobem, druhou po Maitskillovi, a oba strhl k zemi.
"Vy jste se z ...?"
Èobeho výtka zanikla v explozi.
Tìsnì nad jejich zády vyšlehl plamen. Na zlomek vteøiny se v místnosti rozzáøilo malé slunce. Zahoukalo poplašné zaøízení a automaticky uzavøelo místnost.
Tøi lékaøi na zemi vùbec nic nevidìli, zato slyšeli nejrùznìjší hlasité zvuky, cítili vibrace a mìli za to, že nastala jejich poslední hodinka.
Giant explodoval!
Explodovalo to èerné v centru mozku, co bylo chránìno energetickým polem!
"Ven!" køikl Afrièan, který jako první pøekonal šok, ale poøád ještì nic nevidìl. "Ven! Do odzaøovací komory! Rychle!"
Šlo skuteènì o vteøiny.
Akustický poplach øádil v nejvyšších tóninách. Vyjadøoval tak zároveò sílu radioaktivního záøení v místnosti.
"Hanfstiku, Maitskille! Vztyk a pryè odtud!" Èobe sáhl ke stranì a kohosi nahmatal. Pøedklonil se, klekl si a chytil ho. Kdyby mu alespoò neskákaly pøed oèima ty èerné skvrny!
Oslepl?
Zbavilo ho to slunce velikosti biliárové koule zraku?
Kde byly dveøe k odzaøovací místnosti?
"Tak se vzpamatujte, sakra!" Nevìdìl, na koho køièí, ale øev mìl úspìch. Muže po své pravé stranì už nemusel zvedat.
Holení narazil do stolu. To teï nevadilo. Zeï. Vrazil do ní a spatøil hvìzdièky... hvìzdièky mezi tanèícími èernými skvrnami.
Podél stìny. Nemusel vést ani Hanfstika, ani Maitskilla.
Gianti zatracení!
Soustøedil se.
Jeden roh! Pak dveøe! To nejsou ty správné!
"Odzaøovací místnost je na druhé stranì!"
Jak to tam pøíšernì páchlo! Kdesi se nìco pøipékalo. Ani jeden z tìch tøí nic nevidìl. Potáceli se, klopýtali, byli nejistí, drželi ruce pøed sebou, hledali protìjší stìnu. Manu Èobe do ní narazil.
Kde teï mìl hledat? Vlevo nebo vpravo? Kde byli Maitskill s Hanfstikem? Volal je. Odpovídali.
"Tady!" køièel Maitskill. "Tady . . . tady . . . tady!" Našel dveøe k záchranì. Èobe se sunul doprava, rukama se dotkl nìèích zad. Pøed ním díra. Otvor. Dveøe . . . odzaøovací místnost . . .
Záchrana?

* * *

Žlutoèervené slunce pøed námi, vzdálenost 2,5 svìtelných hodin, oznámil pøed chvílí Ren Dhark velínu prstencové lodi. Od té doby žádné další zprávy nepøišly. Muži ve velínu museli èekat.
Tentokrát však mohli prostøednictvím videofonù dobøe sledovat, co se dìje v místnosti, nacházející se více než pìt set metrù nad jejich hlavami.
Janos Szardak a Dan Riker se náhle ve svých pilotních køeslech zprudka napøímili.
Poplach! Záøeni na POINT OF!
Místo bylo okamžitì lokalizováno - lékaøské oddìlení!
"Lékaøský trakt?" vyhrkl Riker, pøestože to Szardak také už vìdìl. Pak následovala vteøina zaváhání. "Janosi, pøevezmìte øízeni!"
Riker vyskoèil a hnal se k východu, jenž se automaticky otevøel, jakmile se pøiblížil.
Paluba byla prázdná, ale všude se rozléhal radioaktivní poplach! A jak vysokými tóny! A jak dobøe Riker vìdìl, co to znamená . . .
Avšak radioaktivní poplach v lékaøské èásti POINT OF?
Skoèil do antigravitaèní šachty. Pøipadalo mu, že klesá jen po centimetrech.
Paluba!
Muži, kteøí se hnali k oddìlení stejnì jako on! Nìkteøí mìli už uzavøené pøilby skafandrù.
Ještì ètyøicet metrù! Ještì deset. A pak - uzamèený vchod! Ruèní otevírání zablokováno! Obraz pøenášel záznam zdemolované laboratoøe, ale zvuk nepøedával ani hlásku!
Riker se rychtì obrátil na velín s otázkami. Szardak zprvu nevìdìl nic nového, ale po chvíli se ozval sám:
"Otøesy prostoru v bezprostøední blízkosti!"
Neštìstí se na POINT OF øítilo ze dvou stran! A Ren Dhark trèel daleko od prstencové lodi ve velínu lodi Giantù.
"Ne!" okøikl Dan muže, který se ho již potøetí zeptal, zda by dveøe lazaretu nešly otevøít ruènì. "Ne, i kdybyste se mì ptal stokrát!"
Nervozita ovládla loï.
"Èobe!" køikl Riker pøes videofon do uzavøeného prostoru. "Maitskille, Hanfstiku, ozvìte se pøece!"
Ale videofon nadále ukazoval pouze zdemolovanou místnost a mlèel.

* * *

Gianti museli mít nìjaké podezøení.
Pozemské komando v cizím lodním velínu spatøilo na superobrazovce mnoho malých kulovitých bodù, vynoøivších se znièehonic z kosmické tmy a tvoøících nyní protažený øetìzec vpravo a vlevo od obsazené lodi.
"Milý doprovod!" konstatoval Ralf Larsen sarkasticky. "18 ... 19 ... - 23 ... 24 ... 25 lodí. Rene . . ." Pohlédl na nìj zamyšlenì. "Tím by mìl být váš plán proniknutí do blízkosti svìta Giantù definitivnì u konce."
"Možná. Vyèkejme èasu!" odvìtil Ren Dhark. Odhadoval prùmìr malých lodí na 130 metrù.
Žlutoèervené slunce se bìhem posledních hodin podstatnì zvìtšilo. Lodì letìly pøímo na nìj rychlostí tìsnì pod rychlostí svìtla. Nìkolik hvìzd v bezprostøední blízkosti slunce bylo bezpochyby planetami, ale nedalo se odhadnout, kolik se jich na obìžné dráze kolem slunce mùže nacházet celkem. Zjistit to nešlo, protože Dhark zakázal používat zamìøovaèe.
Podle jeho názoru ještì nebylo vše ztraceno, pøestože se jejich situace vynoøením doprovodných lodi znaènì zhoršila. Zase jednou si uvìdomil, že POINT OF je loï stará tisíc let. Její stavitelé podle všeho neznali transici. Tento handicap dostával prstencovou loï neustále do svízelných situací.
A pøesnì to nemínil Dhark nyní dopustit.
Sledoval doprovodné lodi.
Jestliže mìly nìjaké podezøení, proè potom nezaútoèily?
Z úvah jej vyrušilo hlášení Milese Congollona ze strojovny. Ralf Larsen mu podal videofon.
"Ano?"
Miles Congollon zaèal nadšenì vykládat, že už témìø rozumìjí strojùm, že sice nejsou podobné tìm na POINT OF, ale že právì díky tomu, že porozumìli strojùm na prstencové lodi, se umìjí nyní lépe vcítit do pravdìpodobných úèelù jiných zaøízení . . .
"Oukej, Congollone, mockrát dìkujeme. Držte se se skupinou v pohotovosti. Mùže se stát, že se bìhem okamžiku budeme muset stáhnout zpìt na POINT OF. Dostali jsme doprovod dvaceti pìti kulovitých lodí."
"Potìš pámbù!"
"Možná to vidíme hrozivìjší, než jaké to ve skuteènosti je. Ale buïte pøipraven. Konec!"
Øetìzec menších lodí se k obìma velkým kulovitým korábùm neustále pøibližoval.
Vtom se Dhark rozesmál. Ukázal na pøepínaè transice.
"Když bude nejhùø, skoèíme si prostorem!"
Ralf Larsen si v tu chvíli pomyslel, že opìt sedí vedle starého Sama Dharka. Renùv hlas pøipomínal komandéra Dharka stejné jako jeho gestikulace.
"Rene, mohlo by se stát, že se tím skokem octneme v nìjakém slunci ..."
Blonïatý, ramenatý Dhark se srdeènì zasmál.
"Jistì, pravdìpodobnost je jedna k milionu . . . nebo k miliardì! Larsene, nabrali jsme kurz na okrajovou oblast Mléèné dráhy, nazvané Halo. Je tu málo hvìzd. Èím hloubìji se dostaneme, nebo vyskoèíme z transice, tím ménì sluncí uvidíme. Ne, z tohohle si hlavu nedìlám. Ale z nìèeho jiného. Máte vùbec tušení, jaký lze udìlat nejdelší možný transitní skok? Já tedy ne."
"Ale..."
"Nebude žádné ale, kdyby se Gianti rozhodli ostøelovat vlastní loï! Žádné. Takže i nadále držíme daný kurz. Jestlipak jsme už pro�ali obìžnou dráhu nejvzdálenìjší planety?"
"Ve vzdálenosti zhruba 4,5 svìtelných hodin?"
"Zapomnìl jste, že jde o obrovské slunce. I pøes svou minimální hmotnost má prùmìr 34 milionù kilometrù. Vìøím, že na vzdálenìjších planetách mùžeme objevit život a ..."
Ozval se velín prstencové lodi.
"Cože? Radioaktivní poplach v medicínském traktu? Èobe, Maitskill a Hanfstik se nehlásí? ... Vchod do stanice ..."
Chtìl øíct: proøezat, ale v poslední chvíli si uvìdomil, že prstencová loï sestává z unitalu, umìlého kovu Tajemných. Lidé dosud stále nevìdìli, jak ho opracovávat. Znali pouze bod taveni: 143 750 stupòù Celsia.
Janos Szardak spìšnì podával zprávu. Když se zmínil o demolici laboratoøe, Dhark se zarazil.
"Janosi, nevíte, zda se lékaøi nepustili do zkoumání tìl Giantù?"
"Nevíme vùbec nic, Dharku! My... stop! Pøed hodinou nebo dvìma tu byl Maitskillùv dotaz. Riker mìl nìco dùležitìjšího, tak ho nevyslechl, ale já už nevím ..
Dhark ho pøerušil. Radioaktivní poplach na lékaøské stanici mu dìlal vìtší starosti, než na sobì dal znát. "Víte urèitì, že dotaz nepøišel od Manu Èobeho, Szardaku?"
"Urèitì!"
Dhark bleskurychle kombinoval. Maitskill a Hanfstik nebyli lidmi, kteøí by riskovali a pøebírali vlastní iniciativu. To umìl pouze Èobe. To jeho vinou nastal v laboratoøi výbuch.
"Pravì se vrací Riker," øekl Szardak. "Pøedávám ho .. ."
Rikerova tváø zrcadlila bezradnost.
"Radioaktivní poplach skonèil, ale vchod do laboratoøí je nadále uzavøen, Rene. Pøíèina výbuchu a záøení se videofonem nedaly stanovit. Zjistili jsme pouze tolik, že automatické pojistky ihned reagovaly a rychle snížily radioaktivní hodnoty. Musíme poèítat s tím, že naši tøi lékaøi pøišli o život."
"Ty nevíš, èím se tam zabývali, Dane?"
"Èím asi! Známe všichni Èobeho. Sázím co chceš, že se pustili do nìjakého paralyzovaného Gianta ..."
"Panebože," pøerušil ho Dhark nazlobenì, protože mìl dùležitìjší práci než naslouchat spekulacím, "ale Gianti pøece nejsou malými atomovými bombami!"
"Jo?" zeptal se Riker pøítele. "A víme to urèitì?"
" .. .ses zbláznil ..." zaslechl pak ještì Dharka, který v tu chvíli vypnul spojeni.
Obèas si ti dva mezi sebou nebrali servítky.

* * *

Manu Èobe, Maitskill a Hanfstik dorazili i pøes své oslnìní do odzaøovací komory. Malé, kompaktní dveøe se za nimi zabouchly. Automaticky se uzamkly a zajistily.
Technika Tajemných fungovala jako obvykle na jednièku!
"Rychle!" hlesl Èobe a pøejíždìl rukama hladkou stìnu, hledaje ve výši ramenou otvory. Dopotácel se až do rohu. Vedle slyšel kolegy sténat bolestmi a strachem. Nikdo netušil, zda do záchranné místnosti dorazili vèas.
"Kde jsou ty díry?" sykl Hanfstik.
"Klid, najdeme je!" sykl Èobe.
Nalezl dva otvory, jež byly od sebe vzdáleny tøicet centimetrù, a vsunul do nich paže. Na konci otvoru nahmatal kovovou tyè. Sevøel ji.
Sténání kolegù ztichlo.
I oni našli své otvory. I oni nyní poci�ovali lehké, snadno snesitelné mravenèení.
Bolest oèí polevovala. Vliv šoku odezníval. Ale stále jim ještì tanèily pøed oèima èerné skvrny a stále ještì nemohli øíci ani to, zda je v místnosti svìtlo nebo tma.
"Deset minut pøi lehkém ozáøení, 17 pøi støedné tìžkém a 21 minut pøi nejtìžším ..." opakoval Èobe nahlas.
Jeho kolegové mlèeli. Nikdo se nepohnul. I pro Manu Èobeho se vteøiny táhly nekoneènì dlouho.
Jednadvacet minut se mohlo stát vìèností!
Tu dobu museli pøeklenout rozhovorem, jinak by je nejistota z výsledku odzáøení mohla zbavit zbytku sil.
"Gianti jsou pøece jen roboti!" konstatoval Manu Èobe.
"Pro mì za mì, tøeba dvojitý!" štìkl Hanfstik, stojící vedle Èobeho, a pak køikl: "Já už o tom nechci nic slyšet, Èobe! Rozumíte? Ani slovo! Jen vy... vy a nikdo jinej ... nesete zodpovìdnost za to, že jsme slepí! Vy zatracenej kariéristo!"
"Vzpamatujte se, Hanfstiku" okøikl jej Afrièan, jenž zámìrnì pøeslechl, že byl nazván kariéristou. "Chovejte se jako muž ...!"
"Èobe, mám chu� vás zmlátit!" sykl nyní i Maitskill.
Afrièanovi bylo vcelku jedno, co mu vyèítají. Podstatné bylo, že nìco øíkají, pøestože na sebe køièeli.
Èekací doba musela uplynout...
"Máte vo koleèko víc... vy... s tou vaší teorii!" nadával zase Maitskill. "Leon Laudan vám pøece všecko vysvìtlil..."
Èobe si zámìrnì zahrál na vzteklého:
"Jenom dokázal, že jde o organicko-anorganický obal. Nic víc a nic míò! Chtìl bych vìdìt, jak jste mohli udìlat státnice!"
Tak dlouho na sebe vzájemnì pokøikovali, až jeden po druhém ochraptìli. Nepoužívali výrazù vzdìlaných lidí, nýbrž slovník tulákù, jejichž nadávky, hrubé výrazy a zlostné obraty se daly dobøe vyrážet.
Vtom Hanfstik vykøikl: "Já vidím! Už zase vidím!"
Krátce nato konstatoval i Èobe, že ho oèi pøestaly bolet, že už nevidí žádné skvrny, ale svìtlo.
Pak se pøed ním vynoøila modrofialová unitalová stìna. Jeho tváø se od ní odrážela jako v zrcadle. Otoèil se a uvidìl Hanfstika. Pot mu v èùrcích stékal po tváøi. O krok dál stál Maitskill, strnulý jako socha. Ten se ještì neozval, že by znovu vidìl.
"A co vy?" zeptal se ho Afrièan.
"Líp ... už skoro zase dobøe! Panebože!... Bože ..."
Ještì pøed chvílí on i Hanfstik pochybovali o možnostech techniky Tajemných.
Pak si pøíroda øekla o své právo.
Když tiše zabzuèel tón, oznamující ukonèeni odzaøovacího procesu, Hanfstik tiše omdlel. Ruce zpomalenì vyklouzly z otvorù a tìlo zvolna sklouzlo k zemi.
Maitskill se dopotácel do protìjšího rohu a opøel se. Kolena se mu tøásla.
Jen Afrièan stál klidnì u stìny, sledoval èasomíru a konstatoval, že byli odzaøování 21 minut, což znamenalo: pøi explozi neznámého tìlesa v giantském mozku vzniká nejsilnìjší záøení.
Ale ani on nebyl v tu chvíli v nejlepší psychické formì. Soucitnì pozoroval znièené kolegy. Odešel ke dveøím a ztìžka je otevøel.
Dveøe se rozskoèily.
To byl dùkaz, že i v laboratoøi opìt zavládly normální podmínky. Zdemolovaným vìcem se nevìnoval. To všechno mìlo dost èasu. Vešel do druhé místnosti. Tlak a horko tam nemohly zpùsobit tak velké škody.
Nalezl láhev, kterou hledal.
Potom se vrátil ke kolegùm, pøiložil hrdlo k Maitskillovým ústùm a øekl: "No tak, pijte!"
Obsah láhve se rychle ztrácel.
"Dost! Staèí!" urèil Èobe a láhev s dobrým koòakem mu odtrhl od úst.
Hanfstik pil s ještì vìtší chutí než kolega. Nechal do sebe koòak rovnou vtékat, aniž by ho polykal.
"Ach bože," konstatoval Èobe s úsmìvem, když spatøil v láhvi ubohý zbytek. "To jste oba notorici?"
Pak si sedl a když si pøihnul, kolegy pochopil.
Mìl najednou jedno jediné pøání.
Opít se! Pít až do nìmoty! Už na nic nemyslet! Vùbec na nic!
Ale tìmi nìkolika zbylými kapkami v láhvi to už nedokázal. Otøel si oèi a øekl:
"Co kdybychom oznámili ostatním, že jsme to tentokrát ještì pøežili?"
Maitskill a Hanfstik apaticky pøikyvovali. Pomalu a nejistì se zaèali opìt pohybovat.
Ale v laboratoøi se zarazili.
Nezajímaly je znièené stroje. Hledali nìco jiného - Gianta!
Ten tam nebyl. Nezbyla po nìm ani stopa!
"Takže co jsme to vlastnì zjistili?"
Maitskill s Hanfstikem sebou trhli, otoèili se a nevìøícnì zírali na Èobeho.
"Copak toho poøád ještì nemáte dost?" hlesl Hanfstik. "Studujte si, studujte! Tøeba až do soudného dne! Ale beze mne! Rozumìl jste? Beze mne!"
"A taky beze mne!" pøidal se Maitskill k názoru svého kolegy.
"No," zdùraznil Èobe. "Já bych teï chtìl zjistit, proè ti dva pøipálení Gianti prosili, abychom je radìji zabili, ale v žádném pøípadì neotevírali..."
Vypadalo to, že se Hanfstik na Afrièana vrhne. V poslední chvíli se ovládl a otoèil se k nìmu zády. "Já teï jdu do velínu a všecko ohlásím," øekl.
"Doufejme, že tam budou mít èas si vás poslechnout, Hanfstiku!" køikl za ním Èobe, aniž by tušil, jak dobrým bude prorokem.
"Já jdu s ním!" konstatoval Maitskill.
Manu Èobe proti tomu nic nenamítal. Posadil se na pøekocený operaèní stùl, opøel hlavu do dlaní a uvažoval.
Byli Gianti doopravdy roboti, nebo to byl živoèišný druh s atomovou náloží v mozku?
Byla pøíroda vùbec schopna stvoøit takovou nestvùru?
Hloubal a zapomínal, jak utíká èas.
Hloubal a nedostával se k žádnému výsledku.
Vìdìl jen, co má udìlat: pokraèovat v dalším studiu Giantù. Musel to udìlat, protože na vzdálené Zemi žily miliardy lidí, ze kterých Gianti nadìlali idioty.
"Gianti," šeptal. "Gianti, jste roboti?"
Nikdo mu neodpovídal.

* * *

Arc Doorn objevil giantskou zamìøovací techniku a seznámil se s jejími funkcemi. Po krátké úvaze mu Dhark dovolil s ní manipulovat. Bylo to nutné.
Trèeli vprostøed cizí sluneèní soustavy a vùbec nic o ní nevìdìli.
"Gianti, kteøí na nìkteré z tìch planet sídlí, snadno rozeznají mnou vyslané zamìøovaèi paprsky jako paprsky své vlastní záchranné lodi!" tvrdil Arc Doorn, aby Dharkovi ulehèil rozhodnutí.
Žlutoèervené slunce bylo klasifikováno jako hvìzda kategorie M. Patøilo k nìmu jedenáct planet. Všechny, až na šestou a sedmou, byly životu nepøátelské.
"Poletíme k šesté," oznámil Arc Doorn, když se po delší dobì opìt ozval velín POINT OF.
"Prosím?"
"Rene, máte tady Èobeho, Maitskilla a Hanfstika. Èobeho jsem musel nejdøív nechat pøivést z lékaøské stanice. Myslím, že má zajímavou, i když nepravdìpodobnì znìjící zprávu ..."
Ren Dhark nemìl èas na obsáhlé zprávy.
"Musíme to odsunout na pozdìji. Právì nalétáváme na šestou planetu, Dane. Dávám mu deset vteøin. Nech ho mluvit!"
Manu Èobe daný èas ani nevyèerpal. Mìl na jazyku jen tøi slova:
"Gianti jsou roboti!"
"Konec!" øekl Dhark a vypnul spojení. Za zády se mu ozval výbuch smíchu.
Larsen vrtìl hlavou. První dùstojník ztratil øeè. Pak pravil:
"Já tomu Èobemu nerozumím. Vždycky vypadal jako vážný èlovìk a teï ze sebe zámìrnì dìlá šaška?"
Ren Dhark si ale až pøíliš dobøe vzpomínal na záhadný konec obou zmenšených Giantù.
"Roboti?" øekl tak tiše, že to nemohl zaslechnout ani Larsen.
Pak se od zamìøovaèù opìt ozval Doorn.
"Údaje o šesté planetì: 16 400 kilometrù prùmìr, rotaèní perioda 22:45 hodin, pøitažlivost 1,24 g, prùmìrná teplota 18,6 stupòù Celsia, kyslíkový svìt. Ètyøi pìtiny povrchu pokryty vodou. Vzdálenost od sluneèního systému 2 103 svìtelných let..."
"Pomìrnì blízko u dveøí Zemì . .." pravil nìkdo a Ren Dhark se podivil, jak ledabyle to bylo øeèeno. Ještì pøed rokem znamenala vzdálenost 1000 svìtelných let nekoneènou dálavu, kterou nešlo pøekonat.
Jak rychle si lidé zvyknou!
"Šestá planeta, domov Giantù ... že to mají být roboti? Tak proè nepokøtít planetu na Robon?"
Zvolání bylo mínìno žertem, ale lidé ve velínu si ho zapamatovali.
Pøibližování malých kulovitých lodí se zastavilo. 130metrové lodì je nyní sledovaly ze stálé vzdálenosti. Ani se nepokoušely s nimi navázat spojení.
Totéž platilo o stanicích na Robonu.
Arc Doorn, jenž sedìl pøed zamìøovaèi, objevil jakýsi výkyv na oscilografu.
Okamžitì použil energetický zamìøovaè.
A pak na to pøišel:
"Dharku, loï leží v navádìcím paprsku z Robonu!"
"Díky," staèil Dhark ještì zamumlat.
Checkmaster se hned paprsku vìnoval a hledal na nìj odpovìï.
Dhark reagoval intuitivnì.
Pak se ozval neosobní hlas Checkmasteru:
"Za 15 èasových jednotek zahájit brzdný manévr. Pøejít na pøistávací obìžnou dráhu. Pøedepsaná výška 2 057 kilometrù!"
Ren Dhark si vzpomnìl na diagram, který mu jeden ze zajatých Giantù pøedvedl telepatickou cestou. Èasová konstanta na jeho okraji byla nejprve rozdìlena neznámými èasovými jednotkami. Pak jim Giant musel vysvìtlovat, co jeho druh rozumí èasovou jednotkou.
Dhark bleskovì pøepoèítával. Zùstal mu dostatek èasu, aby se pøipravil na pøikázaný manévr.
Ale vyrušil ho Larsenùv pøísný pohled.
"Co se dìje?"
"Chtìl bych navrhnout, abychom se stáhli do POINT OF," øekl Larsen.
"Teï? ... pøíliš pozdì. Za nìkolik minut musí loï zahájit brzdný manévr."
Ztichl. Na superobrazovce se vynoøilo neoèekávané divadlo. Doprovodné lodi uhnuly doleva a doprava, zrychlily a bìhem vteøin zmizely ve smìru ven z giantského systému!
"Ještì stále nic netuší!"
Tím mìl na myslí Gianty. Velín si hlasitì oddechl.
"Ochranný doprovod?" konstatoval Dhark trochu popleten. "Proè Gianti poskytují svým lodím ochranný doprovod? Copak si nejsou prostorem ve svém vlastním sluneèním systému jistí?"
Larsen pøipomenul zotroèené lidstvo:
"Ani bych nemìl nic proti, kdyby jim nìjaký jiný druh chtìl osladit život . .. tìm pøíšerám!"
Pøišla 15. èasová jednotka.
Dhark spolu s Larsenem pøibrzdil loï.
Hukot motorù vystøídaly zvuky, podobné zpìvu. To zahájily èinnost gigantické vyrovnávaèe pøetížení. Na lodi se udrželo na konstantní hodnotì 2 g.
Tváøe Dharka a Larsena zrcadlily nejvyšší soustøedìnost. Svým manévrováním nesmìli probudit nedùvìru Giantù.
Ještì stále jim zbýval poslední úsek plánu. Jakmile naletí na parkovací obìžnou dráhu, vrátí se zpìt na POINT OF a pak vyèkají té nejlepší pøíležitosti k úniku ze sluneèního systému Giantù.
Ren Dhark mìl už zase pøilbu na hlavì a domlouval se se svým pøítelem Rikerem.
"Dane, vše pøipravit na bleskový start, ale nezapínat ještì žádný stroj! Obsadit veškeré Blesky! Odstup od Robonu èiní ještì 3,5 miliónù kilometrù ..."
"Co je Robon? Šestá planeta?"
"Ano. Konec."
Vypadalo to, jakoby se planeta na nì øítila.
Robon narùstal do gigantických rozmìrù.
O pár vteøin již svými rozmìry pøekryl rámec obrazovky. Objevily se první detaily.
Robon byl prastarou planetou! Podle všeho na nìm nestála žádná pohoøí. Jakkoli muži hledali nìjaké vyvýšeniny, všude nacházeli rozlehlé zelené roviny, pøedìlované jezery nejrùznìjších tvarù, ale ani jednu výraznou horu.
Vypadalo to, jako by obì záchranné lodi na Robon padaly.
Bylo vidìt stále více podrobností. Obì zóny lesù kolem rovníku, mezi nimi píseèný pruh, nad kterými muselo být pekelné horko. Øeky vypadaly jako úzké stužky.
"Tak tohle je tedy jejich domov," mumlal Larsen. Nikdo ho v øevu motorù neslyšel.
Arc Doorn nechal bìžet distanèní zamìøovaè. Loï se nadále nacházela v navádìcím paprsku. Byla doslova pøedávána jednou pozemní stanicí druhé.
I Sibiøan mìl už pøes hlavu pøehozenou pøilbu. Dorozumíval se s Dharkem jediným možným zpùsobem - na UKV.
"Výška 10 000 kilometrù, jestli jsem správnì poèítal!"
Jak prostì to znìlo, a pøesto šlo o senzaci. Arc Doorn už automaticky pøepoèítával giantské hodnoty a údaje do lidských!
"Výška 6 000 kilometrù! Navádìcí paprsek nás vede dál..."
"Výška pod 3 000 ..."
Velínem lodí se ozval jediný výkøik úžasu! I Ren Dhark zíral na obrazovku vyvalenýma oèima!
Na Robonu byla mìsta!
Právì pøelétali tøi a kolem nich byly umístìny pøistávací plochy, proti kterým byl i Cent Field dìtským høištìm!
Dhark a Larsen si rychle vymìnili pohledy. Dhark odeèítal z jeho oèí to, co si v nastalém hluku nemohli povìdìt.
"Roboti, kteøí si staví mìsta?"
Nebyli to roboti!
Tato mìsta to jasnì dokazovala!
Gianti se podobali lidem, ale pøesto byli nehumanoidní!
"Nálet ètyø malých kulovitých lodí z èervené!" køikl Doorn do helmy.
Ètyøi 130metrové lodi vyletìly z hloubky, zmìnily smìr a octly se na paralelním kurzu se záchrannou lodí.
Že by opìt projev nedùvìry?
"Parkovací obìžná dráha dosažena!" další hlášení Sibiøana.
V hranièních oblastech atmosféry Robonu se nacházely dvì veliké a ètyøi malé kulovité lodi.
Ren Dhark váhal.
Bylo nyní na èase dát znamení k ústupu do POINT OF?
"Rene," ozval se vzrušený hlas jeho pøítele, "Rene, to zatracené myšlenkové øízení opìt pøevzalo vládu nad lodí!"
Dhark zapadl do velikého, nepohodlného køesla.
Odvážil se pøíliš!
"Šéfe ..." Bylo to poprvé, co jej Doorn tak oslovil,, jsme zase v zamìøovací ochranì! Odpøísáhl bych, že to jsou Syntetové!"
2 000 kilometrù nad povrchem planety Giantù se staly dvì události, které Dharkovi vytrhly rozhodování z rukou.
"Tihle Syntetové .. .!" zlobil se Larsen. Nemìl na kapkovité bytosti nejlepší vzpomínky. Nìkolikrát nechali lidi docela obyèejnì a bezdùvodnì Giantùm napospas.
Ren Dhark pocítil obrovské podezøení: že by Syntetové chtìli zabránit tomu, aby lidé poznali svìt Giantù?
"Rene," zaslechl opìt pøítelùv hlas, "vra� se s muži k nám, a� máme alespoò nìjakou mizivou šanci!"
Ralf Larsen Dharka pozoroval. Jeho pohled spoèíval na transitním pøepínaèi.
Tohle byla šance, o které Riker nevìdìl.
Opìt pohlédl na superobrazovku.
Údaj Arca Doorna o ochranì Syntetù souhlasil!
Ètyøi malé 130metrové lodi zmìnily paralelní kurz a ve stále vìtších okruzích oblétávaly místo, kde pøistávaly jejich dvì záchranné lodi.
Bylo jasné, že o nich Gianti nevìdìli!
A nevìdìli o nich ani pak, když Dhark zvýšil rychlost a namíøil si to ven do volného kosmu.
Ren Dhark došel k rozhodnutí, ale ani Ralf Larsen netušil, co má za lubem.

* * *

Na Aljašce, uvnitø hory Mount King, èekali na hypervysílání z POINT OF. Z lodi, kterou si tu nedokázali pøedstavit.
Ren Dhark byl a zùstal hlavním námìtem rozhovorù posádky. Každý, kdo byl jednou oèitým svìdkem toho, jak ve svém Blesku vylétl z T-XXX, aniž by ve skále zanechal jakoukoliv stopu, o nìm neustále hovoøil.
Platilo to i pro Dr. Juana Sarana, mozkového specialistu Alaina Beaupala, Nikolaje Karugu a Tanju Chuonovou.
Vìdci, kteøí se venku zabývali ètyømi vymontovanými agregáty ze zøícené automatické sondy Giantù, si jeden pøes druhého pøáli, aby Ren Dhark byl pøítomen.
Ty ètyøi malé pøístroje nechtìly lidem svá tajemství prozradit!
Vìdci se nedostali ani o krùèek dál!
Nad Tachat Riverem vycházelo slunce.
Léto na Aljašce! Léto, které tady na dalekém severu kontinentu trvalo jenom pár týdnù, dalo pøíkrým svahùm rozkvést do moøe barevných kvìtù.
Ale co tu také bylo much!
A co dalšího hmyzu, jenž vìdcùm znaènì znepøíjemòoval život a práci, protože nesmìli s giantskými pøístroji dovnitø na základnu!
"Zatracenì!" zlobil se mladý Breugel a mlátil kolem sebe obìma rukama, aby alespoò trochu zahnal mouchy, které mu bzuèely kolem hlavy.
Zakopl o jeden z agregátù, strhl s sebou stolek se speciálním náøadím, spatøil hvìzdièky za jasného dne, protože se praštil do zátylku a poslechl si nepøíliš lichotivý komentáø kolegù.
Nechápal výkøik, který mu náhle zaznìl v uších. Nerozumìl tomu, co jeho kolega Yukon køièí.. . slyšel je, to ano, ale nechápal smysl.
"Klíèe ... klíèe letí! Letí pryè!"
Když se Breugel opìt postavil na nohy a podíval se smìrem, kam se dívali jeho kolegové, spatøil, jak se ve slunci cosi zablesklo a pak už vùbec nic.
Jedna hlava po druhé klesaly.
Breugel stále ještì nevìdìl, co se dìje. Když se podíval na pøekocený stolek, vyjevil se a marnì hledal vìtšinu ze svého speciálního náøadí.
Prohlížel si, co kolegové drží nebo nedrží v rukou.
A oni si prohlíželi jeho.
Yukon pøistoupil blíž a poplácal ho po zádech.
"Breugeie! Vy Š�astlivce, vy š�astný klopýtavèe! Panebože, já to snad nepochopím! To je skuteènì neobyèejnì ..."
"Smìl bych taky vìdìt, co je neobyèejné?" zeptal se Breugel podráždìnì.
Yukon ukázal na giantský agregát, o který Breugel zakopl.
"Kopl jste do toho nohou. Potom jste shodil stoleèek. Èást tìch vìci na nìm sklouzla k zemi tímto smìrem ... takto!" vzal jeden klíè a hodil ho na pøistroj.
Klíè ale nedoletìl.
Neviditelné síly ho zastavily.
A pak zaèal stoupat do výše, stále rychleji, ještì jednou se zableskl a potom zmizel.
"Antigravitace, Breugeie ,.." šeptal Yukon témìø posvátnì. "Tento pøístroj vyvíjí antigravitaci... umìle! Ano, vìøte mi! My tomu taky vìøíme. Lidstvo dosáhlo svého snu ...!"
"Lidstvo?" zeptal se Breugel a mimodìk musel pomyslet na svoji ženu, s níž byl tøi mìsíce ženat, když jej zastihlo pøeložení na T-XXX. "Co z toho bude to lidstvo mít? No jo, antigravitaci. Tak to máme pro generála alespoò jednu dobrou zprávu ..."
Otoèil se a vykroèil smìrem ke bøehu Tachat Riveru. Na pøístroj Giantù, jenž vyvíjel antigravitaci, už nepomyslel. Myslel na svoji ženu.
Neslyšel ani tiché, uklidòující šumìní øeky ...
O pùl hodiny pozdìji se zpráva o tomto objevu hnala jako štafetový oheò po základnì. Zastihla i tým lékaøù, který se neúnavnì staral o Enna, Tanjina bratra.
"Hm ..." To byl celý Saranùv komentáø k vìci.
Kolega Beaupal mu nerozumìl.
"Sarano, nauèíme se ovládat gravitaci!" øekl nadšenì.
Doktor ale unavenì mávl rukou.
"To, co je pro nás novinkou, je pro kolonisty na Hope dávno všední vìc. Ponìkud za nimi pokulháváme. Ale támhle toho ..." ukázal na Enna Chuono, "toho tím nevyléèíme. Vyléèit ho a ovládnout léèebnou metodu, to by byl èin! To by bylo ..."
Neèekanì se zvedl a opustil místnost se svìšenou hlavou. Karuga, Steel, Beaupal a Tanja se za nim dívali pøekvapeni.
Dívka se vzpamatovala jako první. Dostihla Sarana ve chvíli, kdy chtìl vejít do pokoje nemocného Clinta Dereka.
Derek se trochu napøímil, když rozeznal své návštìvníky. Tiše, s nepopsatelnì š�astným výrazem v oèích, vsunula Tanja svoji dlaò do jeho. Juan Sarano se díval jinam. Stál u opaèné strany lùžka.
"No, tak jak se cítíte, Clinte?"
Mladý muž, který si tu léèil tìžké popáleniny, zaváhal s odpovìdi. Podíval se zkoumavì na Tanju a pak sklouzl pohledem k Saranovi: "Kdybych vìdìl, že Steel žije o nìjaké tøi tisíce kilometrù dál smìrem na jih, byl bych do tøí dnù zase fit!"
Jeho averze vùèi mladému lékaøi trvala.
"Ale Clinte ..." odporovala mu Tanja opatrnì. Usmála se na nìj. "Clinte, jde pøece o Enna. Nezapomínej, že je to mùj bratr, a Steel pro mì neznamená víc než tøeba Karuga nebo Beaupal..."
"Nezapomeòte se zmínit také o mnì," namítl Sarano s úsmìvem, aby dal jejich rozhovoru jiný tón, ale Tanja mu to potìšení neudìlala.
"Vy, doktore ..."
Pøerušil ji.
"Až se Clint uzdraví, vyprávìjte mu co bude chtít, ale teï ještì ne. Ano, Clinte, s vaším stavem nejsem ještì docela spokojen. Vaše žárlivost na Steela si s vámi ošklivì zahrála. Avšak co je ještì horší.. . dosud se nám nepodaøilo zopakovat u vašeho švagra léèebný proces, který Tanja náhodou vyvolala. Clinte, vy jste ještì nemocen, ale nacházíte se na cestì k vyléèení. Osm otupìlých lidí tady a nìkolik miliard tam venku èeká, zda se nám v krátkosti podaøí vyvinout léèebnou metodu. Jestli ne, je Zemì ztracena!
Neøíkám vám to teï proto, abych vás nìjak zabavil, nýbrž proto, abyste pochopil, oè se tady na T-XXX ze všech sil snažíme. A muž, který od rána do noci døe, pøemýšlí, experimentuje - muž, který je pøi téhle práci na roztrhání - je Steel! Nemá èas starat se o vaši Tanju. Nikdo v týmu na to nemá èas.
Doufám, že mi vìøíte ... a ..." podíval se na hodinky, "pošlete Tanju za ètvrt hodinky nazpátek za námi. Potøebujeme ji. Její pøítomnost má na Enna uklidòující vliv."
Ale ještì než odešel z místnosti, musel se zarazit.
I Clint a Tanja zvedli hlavy a naslouchali.
Všichni slyšeli v hlavách stejný hlas:
"Okamžitì vypnout veškeré energii vyrábìjící agregáty! Okamžitì všechny vypnout -- vyjma magnetického ochranného pole nad stanici!"
Ještì tøikrát byla tato telepatická zpráva stejnými slovy zopakována. Více než tøi tisíce lidí na T-XXX poprvé navázalo kontakt se Syntety!
"Syntetové.. .!"
V podzemní stanici zaèali houkat na poplach. Mezi velitelskou centrálou a oddìlením strojních agregátù bylo pøímé spojení. Hned pøi prvních telepatických slovech si generál John Martell musel vzpomenout na Dharka a na jeho øeèi o Syntetech.
Takže existovaly, tyto kapkovité bytostí, které dokázaly žít stejnì dobøe v kyslíkové atmosféøe, ve vakuu mezi hvìzdami nebo v jedovatých metanových parách!
Sarano chtìl mluvit s generálem. Ten, pøestože mìl plné ruce práce, jej pøijal.
"Generále..."
Martell lékaøe pøerušil.
"Poplachový plán bìží, doktore! Vypínáme všechno až na optický zamìøovaè a magnetickou ochranu. Spokojen?"
"Díky ..."
Martellovi dùstojníci pøijímali hlášení o splnìní úkolu. Nakonec byl ještì zapojen velký poèítaè, aby eliminoval možné lidské chyby. Když se Martell rozhlédl po tváøích svých podøízených, vidìl na nich napjaté oèekávání další zprávy od Syntetù.
Na vrcholku Mount Kingu v dobøe zamaskované malé kupoli sedìli pøed optikou dva mladí dùstojníci. Letní den, nebe bez mráèku. Mìli dokonalý výhled do kraje. Každý z nich mìl svùj sektor, zahrnující 180 stupòù. Široké údolí Tachat Riveru bylo jako na dlani. Vzdálené høebeny hor se rýsovaly tak ostøe, že vypadaly, jako by byly na dosah ruky. Krajina celkovì vyzaøovala klid a pohodu, budila dojem hlubokého míru.
Jorg Alsop pøepnul svoji optiku nájemné zaostøování. Nad høebeny pohoøí Ladona najednou spatøil drobné body, které tam pøedtím nebyly.
Z bodù se staly kulaté destièky.
Ètyøi!
Alsop okamžitì pøepnul do velitelské centrály stanice. Ani nestaèil informovat svého kolegu.
Ètyøi kulovité lodi Giantù se hnaly pøímo na Mount King!
Zaèínala hodina, které se každý èlen osádky základny T-XXX v hloubi duše stále obával?
Zábìr Alsopovy pozorovací aparatury se nyní objevil i v centrále. Giantské kulovité lodi byly dobøe rozeznatelné, pøestože se nacházely ještì ve vzdálenosti jednoho sta metrù.
"Nìco nového?" zeptal se doktor Sarano z nemocnice.
"Nálet ètyø lodí na Mount King. Vzdálenost osmdesát metrù ..."
"Díky, my tady pokraèujeme dál!"
John Martell v duchu lékaøský tým obdivoval. Nenechali se odvést od plnìní úkolu ani hrozícím nebezpeèím.
Sarano rozvážnì pohlédl na spolupracovníky.
"Tak jste to slyšeli. No jo, jednou se to stát muselo. Karugo, pokraèujeme ..."
Jeho pohled spoèíval na Tanje, sedící u lùžka, na nìmž ležel její bratr Enno. Držela ho za ruku a vypadalo to, že ani nezaregistrovala, v jakém nebezpeèí se lidé z Mount Kingu nacházejí.
"Pokus 412, øímská jedna na 0,2, øímská dvì zvýšit na 0,34, trvání impulzu prodloužit o desetinu vteøiny. Øímská tøi nechat nezmìnìnì bìžet."
Steel pøerušil nahrávání. Karuga nastavil na pøístroji nové údaje.
Enno Chuono spoèíval na posteli. Tupì zíral do stropu.
Pak se ozval John Martell.
"Sarano, vypadá to, že už je to tady. Kulovité lodi již nìkolik vteøin setrvávají nad vrcholem hory ve výši 320 metrù ..."
"Pokraèujeme, generále. Díky za informaci..." V další chvíli na zdrcující zprávu zapomnìl.
"Pokus 412 bìží!" hlásil mozkový specialista Alain Beaupal.
Ennovu vyholenou hlavu obepínala støíbrná obruè. Kabelové spojení k ní žádné nevedlo. Jejich roli pøevzaly drobné vysílaèe, pracující na vzdálenost nìkolika metrù.
Po 3,152 vteøiny 412. pokus skonèil a probìhl také negativnì.
Záznam bìžel. Sarano se pochybovaènì a tázavì obrátil na Beaupala: "Máte nìjaký návrh?"
Beaupal zavrtìl hlavou. Sarano jej dloubl a nadiktoval údaje pro 413. pokus.
V malé maskované pozorovací kupoli na vrcholu Mount Kingu se potili dva dùstojníci a proklínali Syntety, kteøí je právì v této situaci nechali na holièkách. Bylo jim zatìžko uvìøit hlášení z centrály T-XXX, že nad nimi už není žádná zamìøovaèi ochrana.
Jinými slovy: Syntetové se pøi pøíletu ètyø giantských lodí ztratili.
"Proè ale?" ptal se Jorg Alsop a jedním pohledem zkontroloval, zda je magnetické pole nad kupolí stabilní. "Proè nejprve to telepatické varování a potom útìk? Èert aby ty kapky vzal!"
Na základné mluvili o kapkách podstatné ostøeji. Muži za laserovými dìly, kteøí byli po vypnutí agregátù odsouzeni k neèinnosti, je nazvali zákeønými hyenami, které musejí být vyhlazeny!
Ani velící dùstojníci neodporovali. Nemìli na Syntety jiný názor.
"Poøád ještì nad námi stojí ve výšce 320 metrù! Hale, rozumíš tomu?"
Optika zamìøila všechny ètyøi lodì Giantù. Elektrické strojní øízení spotøebovávalo tak málo energie, že se dùstojníci ani nebáli energetického zamìøení. Magnetické pole nad jejich hlavami je snad ochrání i dnes.
"Co mají ty dravci hlavy v úmyslu?"
V dalším okamžiku Alsop na kamarádovu otázku zapomnìl. Ètyøi kosmické lodi, jež dosud po dlouhé minuty setrvávaly nad Mount Kingem, nabraly nyní smìr opìt k údolí Tachat Riveru!
Ztrácely výšku.
Klouzaly tìsnì pøi horských stìnách. Nepøeletìly øeku, zùstávaly na bøehu pøi Mount Kingu.
Dùstojníci na pozorovatelnì se neodvažovali dýchat. Každou chvílí èekali, že 400metrové lodi zahájí palbu a že z nich zaènou dìlat letargické idioty.
"Pokus 415!" urèil Juan Sarano a ledový klid, který z nìj vycházel, pøeskoèil i na jeho spolupracovníky.
"Enno..." øekla Tanja tiše bratrovi a nìžnì ho pohladila po tváøi.
Karuga dokonèil nastavení pøístroje.
Malý poèítaè potvrdil zadané hodnoty.
Pokus 415 se mohl rozjet.
Na chvíli ho pøerušil mìkký hlas generála Martella, jenž oznamoval, že giantské lodi pøistály na úpatí hory, ale že z nich nikdo nevystupuje.
Sarano o zprávì ani nepøemýšlel.
"Pokraèovat v pokusu!" naøídil, jakmile bylo spojení s generálem vypnuto.
Nikolaj Karuga stiskl tlaèítko. Drobné senzory vyslaly na nemocného své impulzy.
Enno se bleskovì napøímil a pohlédl na sestru.
"Tanjo ...! Tanjo ... U všech svatých, Tanjo ...!"
Pak byl pokus u konce. Nemilosrdné hodiny ho automaticky vypnuly.
Enno Chuono padl zpìt do polštáøù. Už nemluvil. Opìt zíral do stropu a vypadal že nechápe, co se to kolem nìho dìje.
To byl zároveò okamžik, ve kterém se generál Martell dohadoval se svým štábem, zda by nebylo lepší, kdyby ty ètyøi kulovité lodi napadli svými zbranìmi.
Po krátké debatì rozhodl:
"Poèkáme ještì pìt minut, pak dám rozkaz k palbì a ..."
Tentokrát jej pøerušil Saranùv hlas.
"Generále, na pár vteøin se nám podaøilo, že Enno mluvil! Generále, modlete se k nebesùm, aby nám ukázal správnou cestu. Co dìlají Gianti?"
"Momentálnì nic. Pøistáli. Jejich ètyøi lodì stojí vedle sebe na bøehu, do této chvíle se ani jedna z nich neotevøela."
"Doufejme, že pøí tom zùstane. Doufejme, že o nás nevìdí . .'."
"Hlavnì si nic nenamlouvejte, Sarano! Gianti znièili ostatních pìt našich základen. Vìdí tedy také, kde leží šestá . . ."
"Je to absolutnì jisté, generále?" pøerušil ho doktor.
"Absolutnì jisté, neabsolutnì jisté, Sarano, my máme jenom mizivou šanci: že ty lodì znièíme svým náhlým útokem! Kdybychom se ještì nacházeli pod zamìøovaèi ochranou Syntetù, to by byla jiná vìc, ale když jsou pryè! Nechali nás ve štychu . . ."
"Generále!" ozval se pøísné a ostøe Sarano. "Generále, Syntetové nás pøed Gianty varovali. Žádná inteligentní bytost nejedná tak, že by nìkoho nechala na holièkách hned poté, co ho varovala. Tøeba museli Syntetové zmizet, aby neprobudili nedùvìru Giantù. Prosím vás hlavnì o jedno . . . nezaèínejte útoèit proti Giantùm, dokud si oni sami nezaènou!"
"Vy laiku!" bruèel Martell. "Poznáme to vùbec, že jsme byli napadeni? Nevidìl jste filmy, ze kterých bylo jasné, jak se z okamžiku na okamžik stávají z lidí tupci? Velký Bože, Sarano, mìl jsem vás za chytøejšího!"
"Generále, vy tady zodpovídáte za tisíce lidských životù! Jen si vzpomeòte, jak nám Dhark kladl na srdce, že jsme jedinou pozemskou základnou, ze které lze v daný èas odstartovat do protiútoku.
To chcete Dharkovi tuhle možnost vzít? Chcete znièit poslední šanci zotroèeného lidstva? Já bych si to na vašem místì ještì poøádnì rozmyslel. Nezávidím vám, generále. Vy sám nyní musíte rozhodnout o životì a smrti na Zemi. My budeme pokraèovat s pokusy na Enno Chuonovi. Konec!"

* * *

Kolem transmitní stanice v pralese na kontinentu 4 stála energetická bariéra. Byla vystavìna bìhem nìkolika hodin. Tím pádem již neexistovalo nebezpeèí napadení piraòami. Muži mohli koneènì bez obav pøistoupit k práci, kvùli které tu byli: aby vyvrtali zkušební vrty do hloubky l 500 metrù, kde se nacházely neznámé kovové rudy.
Art Hooker stále èastìji prokazoval, že není jenom prospektor, ale že také rozumí mnoha ostatním vìcem. Když z jedné lodi vykládali stacionární amfijský paprskomet, spokojenì pøikyvoval.
Jeho návrh, nepoužít klasické dùlní vrtaèky, ale otvor pro zkušební sondu prostøelit do zemì paprskem, byl pøijat.
Bernd Eylers se k Hookerovi pøiblížil ve chvíli, když byl tìžký pøístroj na antigravitaèní desce transponován na místo urèení.
"Spokojen, Hookere?" zeptal se.
Hooker svoji radost maskoval poznámkou:
"Spokojen budu teprve až budeme mít šachtu vyztuženou až k ložisku. Jenom jedno mi dìlá starost, Eylersi. Èím my ty stìny vyztužíme?" . "Pomocí našeho tlakového plastovaèe. Ještì se musí vyložit. Bohužel mezi kolonisty není žádný dùlní inženýr. Tak jsem jako náhradu pøivedl nìkoho, kdo umí stavìt vìže. Koneckoncù by to mìlo být jedno, jestli se staví do výšky nebo do hloubky. V 11 hodin místního èasu by mìla vrtná soustava stát. Sejdeme se u ní ..."
Paprskomet byl umístìn ètyøicet metrù za transmitní stanicí Tajemných. Stál na èerstvì odlitém a ztuhlém prstenci z plastiku. Tøi tìžké konvertory byly pøipraveny dodávat potøebnou energii. Malá øídicí kabina, ve které se našlo místo pro tøi muže, mìla vlastní zabezpeèení vzduchem. Ostatní muži v okolí nesli na zádech pozemské kyslíkové pøístroje. Mìli pøesné informace o tom, kdy je mají použít.
V 10.55 pøišel po videofonu rozkaz, aby všichni opustili vymezené území a stáhli se až za hranièní energetický prstenec.
Odborník na stavbu vìží a dva experti na amfijskou ocelovou techniku zmizeli ve vzduchotìsné øídicí kabinì.
Pøesnì v jedenáct hodin vyletìl ze speciální kulovité antény stacionárního amfijského laseru první paprsek a udeøil o zem.
Od tohoto místa stáli nejbližší muži ve vzdálenosti sto padesáti metrù. Když spatøili, jak se z místa dopadu paprsku zvedla oblaka prachu, nasadili si kyslíkové masky.
"Brzy uslyšíme, jak piranì kašlou!" zhodnotil jeden z dìlníkù oblak prachu, který se podle výpoètù mìl bìhem hodiny rozšíøit do vzdálenosti osmi kilometrù na všechny strany, a vystoupit do výšky sedmi set metrù.
Návrh Arta Hookera, použít amfijský paprskomet namísto vrtací soupravy, byl stejnì jednoduchý jako geniální.
Energetické paprsky promìòovaly anorganickou hmotu na amorfní prach. Vznikající teplo unikalo vrtem a odnášelo prach s sebou.
Výpoèty poèítaèe udávaly, že zhruba jen dvì tisíciny prachu zùstanou ležet v bezprostøední blízkosti otvoru.
Po osmi minutách energetické syèení paprskometu ustalo a pekelné gejzíry prachu zaèaly klesat.
Šachta, zhruba tøi metry v prùmìru, byla vybrána už do hloubky jednoho sta metrù. Nyní byl nasazen tlakový plastovaè, umístìný na antigravitaèní desce.
Muži v øídící kabinì ji nasmìrovali nad šachetní otvor.
Vrhaè za sebou táhl tlustou hadici, naplnìnou tekutým plastikem. Pak zaèal pøístroj pøesnì a peèlivì pracovat podle daného programu: pozvolna a stejnomìrnì pokrýval stìny šachty vrstvou plastiku, jenž bìhem vteøin tuhl a stìnám šachty dodával patøiènou pevnost.
Na stometrový úsek nepotøeboval ani ètyøi minuty. Jakmile se antigravitaèní deska dotkla dna šachty, zaèala automaticky stoupat a venku se vrátila na své výchozí místo. Stejnì tak automaticky se zpìtnì navinula i hadice stroje.
V 16.32 místního èasu byla rudná žíla dosažena. Zatímco plastovaè zajiš�oval stìny šachty v hloubce l 300 až l 400 metrù, na pobøeží kontinentu 4 odstartovala loï.
Vystoupala do výše 3 000 metrù a hnala se k nepøehlédnutelnému cíli - k mohutnému èernému mraku, který mírný vítr odhánìl na západ.
Loï se zastavila nad mrakem, její vchod se otevøel a z nìj se vysunulo tryskové dìlo.
"Vit-aqua!" køikl jeden z mužù v pilotní kabinì a v tu chvíli dìlo vychrlilo šedohnìdý vìjíø tekutiny.
Loï se pak dala do pomalého pohybu. Ve stále širších polomìrech kroužila nad mrakem.
Vzhled oblohy se promìnil.
Od východu se pøibližovaly bílé bøichaté mraky. Musely být rychlejší než slabý vítr. Pak dorazily k souvislé stìnì prachu s pojidlem. Témìø okamžitì se s ní srazily, potemnìly a zaèaly své vodní masy vylévat pøed prašné mraèno.
Na kontinent 4 padal déš�, který pøišel na rozkaz.
Obì slunce stála ještì na nebi, když Bernd Eylers a Art Hooker, již bez kyslíkových pøístrojù, �apali èerným blátem k šachtì. Èerný mrak se ztratil.
Tøi propocení muži opouštìli øídicí kabinu paprskometu. Expert na stavbu vìži nadšenì poplácával Hookera po zádech.
"Hookere, takový vrtání lidstvo eštì nevidìlo! Paneèku! To byla zábava!"
Eylers a Hookers toužili spustit se do šachty.
"Jen vy dva sami?" ozval se varovný hlas.
Tlakový plastovaè byl odmontován z antigravitaèní desky. Hooker se na ni zvolna uvelebil. Zároveò na ni byly nakládány rùzné menší pøístroje. Bernd Eylers se krèil vedle ruèního ovládání A-desky. Malý konvertor zásoboval dva silné reflektory.
Oba muži krátce zamávali a pak se ponoøili do šachty.
Klesali dolù rychlostí deseti metrù za vteøinu.
Plastovaè odvedl dokonalou práci. Stìny zpevnil dobøe.
Když míjeli znaèku l 300 metrù, Eylers zbrzdil klesání. Na dno šachty dosedli zlehka.
Teplomìr ukazoval 42 stupòù Celsia. Nebylo nijak pøíjemné se pohybovat pøi takové teplotì.
Na dnì šachty, pod kterým už mìla být vrstva neznámé rudy, odstraòoval zbytek hlušiny stroj - malý škrabák s dálkovým ovládáním.
Hooker na nìj namíøil reflektor.
Najednou se kolem pøíjemnì èervenì rozsvítilo!
Stroj oèistil podloží na jednom ètvereèním metru.
Záøivá èervená plocha vyèištìného místa neprozrazovala ani škrábanec.
Muži se na sebe tázavì zahledìli. Hooker pøikývl, posunul škrabák stranou, nasadil si ochranné brýle, stejnì jako Eylers, a pak se prospektor pokusil ukrojit kus té èervené hmoty pomocí laserového nože.
Nùž se rozsvítil, dopadl na cizí hmotu a ...
... a to bylo taky všechno, co se stalo.
Podobnì dopadly i jiné pøístroje.
Pak muži stáli bezradnì proti sobì. Nemohli tušit, že se jednomu èlenovi posádky POINT OF na planetì Jump nedaøilo líp. Taky tam stál bezradnì proti èervenì záøícímu kovu.
Ten muž se jmenoval Tofir a v návalu neuvìøitelné skromnosti pojmenoval nový kov tofirit.
Prospektor mezitím už zase pracoval se škrabákem. Uvolnil další ètvereèní metr a objevil opìt èervený povrch.
Vtom Eylers za maskou vykøikl.
Dùvodem byl malý hranatý kousek èerveného kovu, veliký asi jako fazole.
Ležel volnì na kompaktní mase!
Ale Art Hooker by si na nìm vylámal nehty, kdyby ho chtìl odtrhnout.
Nešlo s ním hnout. I Bernd Eylers se o to marnì pokoušel. Prospektor jej odsunul stranou, pøimáèkl masku na Eylersovo ucho a øekl:
"Otoèit antigravitaèní desku. Nechat na ten kousek pùsobit antigravitaci. Vy obrátíte desku a já tu vìcièku podržím. To by v tom byl èert, abychom to nezvládli!"
Opìt to byl Art Hooker, kdo mìl geniální nápad, který udivoval jednoduchostí. O pár minut pozdìji bylo hotovo.
Pøekvapením však byla váha toho kousíèku kovu. Pøístroje antigravitaèní desky signalizovaly neuvìøitelnou vìc.
Èervenì záøící kousíèek kovu vážil 307 kilogramù!
Pøitom byl velký odhadem pouze 0,5 až 0,7 krychlových centimetrù!
Art Hooker nemínil zjiš�ovat podrobnosti v hloubce jednoho a pùl kilometru. Jasným gestem naznaèil, že se vrátí nahoru.
Vraceli se rychleji, než se spouštìli.
Art Hooker sedìl vedle svého kousíèku kovu a nemohl se na nìj vynadívat.
Ani on, ani Eylers netušili, jaké na nì èeká pøekvapení.

* * *

Dvì stì lidí - podstatná èást z nich na POINT OF, pøipravené ke startu, malá skupina ve strojovnì a druhá ve velínu giantského kulovitého obra - èekalo už jenom na vše pøehlušující náraz a rozpad 750metrové lodi, jenž v sobì pohøbí i prstencovou loï.
Ren Dhark a Ralf Larsen navádìli záchrannou loï Giantù k pøistání na sedmé planetì giantského sluneèního systému!
Pod nimi se toèil kyslíkový svìt.
Planeta Himalájí!
Svìt, který sestával jenom z hor, které svoji rozlohou i výškou dalece pøesahovaly vše, co bylo známo ze Zemì!
Pøitom mìla tato planeta, kterou podle hor nazvali Mounts, v prùmìru pouze 6 340 kilometrù, byl to tedy proti Zemi trpaslík!
Hory, ledové høebeny, obrovské ledovce, nepøedstavitelnì divoká údolí, skalnaté pouštì, které se tyèily k nebi - jedna jediná souvislá pozemská masa s propastmi, které byly stejné hluboké, jako byly vrcholky hor vysoké. Øeky, které šiøí a hloubkou pøekonávaly Amazonku.
Kamenné peklo. A Ren Dhark v nìm chtìl pøistát!
"Musíme!" øekl pøed pùlhodinou a už své pøedsevzetí málem uskuteènil.
Giantská loï se vznášela nad divokým, Širokým údolím, obklopeným šesti a sedmitisícovkami.
"Výška 12 450 metrù!" vykøikl Arc Doorn od giantských zamìøovaèù.
Ralf Larsen nevìdìl, jestli má Rena Dharka obdivovat, nebo jestli mu má odporovat.
Loï pomalu klesala.
Stále ještì se nacházela pod zamìøovací ochranou Syntetù.
"Výška 10000 metrù!"
I pøes vzdálenost 402 miliónù kilometrù od giantského slunce vypadala tato hvìzda jako pøíšera, která si pro sebe zabrala podstatnou èást nebe.
"Distanèní zamìøovaè stále ještì nepracuje?" zeptal se Dhark Sibiøana.
"Nezmìnìno!"
Pøed pùlhodinou to ještì tak nebylo. V tu dobu pracovaly všechny zamìøovaèe výbornì, pak naráz pøestaly.
Dílo Syntetù?
Nikdo se na to neptal, ani Ren Dhark ne. Chování kapkovitých bytostí bylo mìøítky lidské logiky nevysvìtlitelné.
"Zamìøování hmoty a energie taky nefunguje!" ohlásil Doorn klidným hlasem. Patøil k tìm nìkolika málo lidem, kteøí vìøili v úspìšné pøistání na Mountsu.
Neèekal na rozkaz.
Jeden po druhém zapnul zamìøovaèe. I pøes ochranu Syntetù. Už mu ani nepøišlo, že pracuje s cizí technikou.
"Gravitace 0,8. Mounts se otáèí jednou za 21:05 hodin pozemského èasu. Roèní prùmìr teplot 16 stupòù Celsia . .. výška 8 370 metrù!"
Stroje záchranné lodi zuøily a øvaly.
Miles Congollon pøed chvíli ohlásil, že jsou v poøádku a nemìl nic nového.
"Vysunuji teleskopické nohy ..." hlásil nejistì Larsen. Ještì nedisponoval takovou jistotou jako Dhark, Doorn nebo Congollon.
"Co spojový provoz?" zeptal se Dhark.
"Ticho. Jsme úplnì odøíznuti. Jak jen to ti Syntetové dìlají . . .?"
"Výška l 500 metrù!"
Kosmický gigant padal rychlosti 15 metrù za vteøinu smìrem k povrchu Mountsu. Bizarní, roztøepené høebeny pohoøí už zèásti zakryly obøí slunce. Údolí pod lodí se potápìlo do pøíšeøí.
Údolí?
Pouš� z obøích, jako dùm velkých a nepøedstavitelnì hrozivých balvanù!
A mezi nimi chtìl Dhark pøistát!
Øízený pád lodi byl zpomalen na 3 metry za vteøinu.
Metr za vteøinu!
Výška ještì 120 metrù!
Pod nimi ležel bøeh divokého potoka. Našli místo, kde se povalovaly balvany ne vìtší než jeden metr. Loï je snadno rozmaèká na prach.
"30 metrù . . ."
"20 metrù . . ."
Ani na velínu záchranné lodi, ani na POINT OF se nemluvilo. Všude, kde byly obrazovky, stáli lidé z posádky a se zadrženým dechem sledovali pøistání, jehož hladkému prùbìhu vìøilo jen málo z nich.
Krátký, silný náraz otøásl 750metrovou lodí. Obr se zapotácel. Pak jeho pohyby stabilizovalo více než dvì stì tlustých teleskopických noh.
Dhark pomalu a naprosto klidnì vypnul motory.
Ticho, které nastalo, bylo výrazem uvolnìní napjatých nervù.
"Dharku . . . gratuluju," øekl Ralf Larsen impulzivnì.
"Copak jste se odvážil o ménì než já?" bránil se Dhark pochvale. Netváøil se, že dokázal nìco mimoøádného.
"Dharku, a umìl byste tu loï odstartovat a opìt s ní odletìt do kosmu?" pokraèoval Larsen, který mezitím opustil nepohodlné køeslo Giantù a protahoval se.
Ren se na nìj podíval pøekvapenì.
"Ne, toho bych se neodvažoval. Pochybuji, že by se to pøi našich minimálních znalostech podaøilo. Pøevezmìte opìt skupinu. Paralyzované Gianty dopravíme do jedné velké kajuty anebo ještì lépe k tìm ostatním na 400metrové lodí."
"Syntetové jsou stále ještì tady!" hlásil Are Doorn bruèivì. "Nevím, co bych za to dal, kdybych jen tušil, co s námi mají za lubem!"
Dvì stì dalších lidí uvažovalo stejnì.

* * *

Manu Èobe sedìl u biochemika Leona Laudana. Trèeli nad laboratorním stolem a byli jediní dva na POINT OF, které absolutnì nezajímala souèasná situace lodi.
Manu Èobe velkoryse odmítl èetbu Makudovy teorie o organicko-anorganických spojeních hmot.
"Neøíkal jste, že se bìhem toho èásteèného chemického procesu uvolòuje energie?" zeptal se Afrièan.
"Øíkal ..."
"Fajn. Staèí tato energie k tomu, aby kolem mozkového centra udržovala silové pole, které by odráželo záøení orgánového detektoru, abychom nemohli zjistit, že je tam malá atomová nálož?"
Leon Laudan se na nìho podíval podráždìnì.
"Ještì stále si pohráváte s tou vaší teorií o robotech?"
Afrièan se zasmál.
"Jsem si svou vìci jist!"
"Ale to je pøece nesmysl. Ze studia amfijské techniky dobøe víme, jak mohutné množství energie je zapotøebí, aby se vyvinulo jen drobné silové pole. Víme také, jak složitého zaøízení je k tomu potøeba ... to všechno v Giantovì tìle není!"
"Tak proè si øíkají Ochránci vesmíru a proè dali lidem název ZATRACENCI
Touto otázkou vyvedl svého partnera z konceptu.
Laudan se zlobil, že se Èobe nedrží daného tématu.
"Nevím, nevím, nic nevím, jediné co vím, je, že Gianti v žádném pøípadì nejsou roboti!!!"
Èobe se pousmál.
"Tak se podívejte," øekl. "Ještì jednou pouvažujte o tom, jak Ren Dhark pøepadl záchrannou loï Giantù. A nyní skuteènost, kterou nemùžete popøít: ani jeden Giant nepoužil svých telepatických schopnosti, aby zalarmoval vedení své lodi! Kromì toho - proè z nás bìhem vteøin nenadìlali idioty, jako z lidí na Zemi?
Nic z toho Gianti neudìlali! Proè?
Nebyli toho oèividné schopni! Tak proè?
Teï jste na øadì vy, Laudane."
Rozhovor mezi Laudanem a Èobem pøerušil z velínu hlas Dana Rikera. Afrièan byl vyzván, aby se odebral do tøetího depa Bleskù.
"Nasazení?" zeptal se Èobe.
"Ano! Poletíme na Robon, na šestou planetu. Chceme tam letìt s pùltuctem Bleskù a podívat se zblízka na giantská mìsta."
"Mìsta na Robonu?" zeptal se Èobe vzrušenì, protože to pro nìho byla novinka.
"Dhark tam vidìl tøi mìsta, obklopená obøími letišti..." Riker se neubránil úsmìvu.
"Chápu, že jste pøekvapen, Èobe . .."
"Víc než pøekvapen!" odvìtil Afrièan zaražené.
Jeho teorie o robotech byla chybná!
Tøi mìsta na povrchu šesté planety mluvila proti ni! Ani se nepodíval na Laudana, aby si ušetøil pohled na jeho úšklebek.

* * *

Bylo to a zùstávalo vzrušující záležitostí, používat transmitní zaøízení a cestovat v nulovém èase z jednoho kontinentu na druhý.
Bernd Eylers o novém kovu informoval odborníky v jeskyni na Deluge. Když dostal videofonem potvrzení, že je oèekáván, posunul se na antigravitaèní desce smìrem ke transmitní anténì. Art Hooker setrvával na desce s ním a jako fascinován zíral na onen malý kousíèek kovu.
Deska zvolna pøiplovala k rampì, uzavøené na konci èernou prstencovitou anténou. Pod tak primitivním zaøízením bylo tìžké si pøedstavit transmitní stanici, která pracuje na hyperdimenzionální bázi.
Antigravitaèní deska se dostala do dosahu mihotavého vzduchu pøed anténou a najednou kontinent 4 neexistoval. Místo nìj tu byl namodrale záøící prostor prùmyslového dómu na Deluge. Deska se nesla smìrem ke dvoukøídlým dveøím, které se otevøely, jakmile se octla tøi metry od nich.
Pøed Eylersem a Hookerem se rozprostíralo kulaté prostranství.
Kolem dokola stály mamutí agregáty, obalené lesklým kovem, tìsnì vedle sebe, bez jakýchkoli spár a každý jednotlivì dosahoval výše mrakodrapu, který byl spojen se stropem jako s podlahou. Fascinující byl prstenec pøesnì vprostøed prostranství. Pracovní zvuky agregátù byly mohutné.
Co ale vyrábìly?
Odkud pøicházely suroviny a co bylo produktem?
Od té doby, co je tu Ren Dhark s pøáteli objevil, opìt pracovaly.
Od poloviny záøí 2051 byly ve dne v noci v provozu!
Bernd Eylers na to musel mimodìk myslet, když zastavil svoji antigravitaèní desku a požadoval Pullmana.
"Pøijde hned!" ozval se cizí hlas v hlavách obou mužù.
Pullman se blížil pøíènì pøes prostranství: tucet metrových koulí, jejichž povrch v namodralém svìtle vypadal jako perle�. Zarazily se pøed Eylersem a Hookerem. Zaøadily se do párù. Automaticky se pospojovaly lesklými tyèemi. Bìhem nìkolika vteøin tak vznikla stabilní møíž z dvanácti koulí.
"Kam?" zeptal se hlas v jejich hlavách.
"Do lidské jeskynì," pomyslel si Eylers soustøedìnì, pøepnul øízení desky, ta se lehce zvedla a zastavila nad koulemi.
Møíž se rozjela a nabývala na rychlosti. Unášela desku pøíènì pøes prostranství, aniž by se pøitom dotýkala podlahy.
Pøed Eylersem a Hookerem se vynoøil vchod do paprskovitì umístìných strojních ulic.
15 kilometrù až ke vchodu do jeskynì urazili velice rychle. Tam ale èinnost Pullmana skonèila.
Antigravitaèní deska se vznesla z møíže, koule zatáhly tyèe, uvolnily se a prchly zpìt do dómu.
Strojní jeskynì byla se svými sto metry pomìrnì nízká. Mìla jen kilometr do šíøky a pìt do délky, což bylo ve srovnání s dómem velíce málo.
V jeskyni stály pøístroje Tajemných, jeden vedle druhého. Nìkteré mìøily do délky 30 nebo 40 metrù, jiné byly vysoké až 50 metrù. Na rozdíl od prùmyslového dómu se lidé pomocí mentcapù nauèili tyto stroje v jeskyni obsluhovat.
Krátce za portálem uhnula Eylersova deska doleva a pak vjela do tøetí ulice. Po dvou kilometrech byli u cíle.
Na zkoušku neznámého materiálu tu èekalo osm vìdcù.
Hooker s Eylersem se dobøe bavili, když pozorovali, jak se ti muži marnì snaží vzít kousek pøetìžkého kovu do ruky.
"307 kilogramù," øekl Art Hooker jen tak mimochodem.
Ihned mu uvìøili.
Bìlovlasý vìdec zapojil speciální magnetický transportní pøístroj, nastavil držáky a pøenesl kousíèek kovu na laboratorní stùl, jenž se nacházel pár krokù za jeho zády.
"Hellmann, Nussel a Stenjer... prosím, atomovou hmotnost, specifickou váhu, bod tání, složení a tak dále ..."
Hooker s Eylersem se na sebe pøekvapenì podívali.
Tón, jakým onen bìlovlasý rozkazoval, se jim nelíbil!
Bernd Eylers se pomalu pøibližoval ke tøem vìdcùm studujícím materiál.
"Eylersi, jdìte zpìt!"
To ho okøikl ten bìlovlasý. Eylers ale špatnì slyšel. Zajímala ho práce vìdcù u stolu.
"Eylersi.. ." Bìlovlasý muž jej nejenom okøikl, on se ho snažil i stáhnout zpìt!
Ale narazil na neoèekávaný odpor. Bernd Eylers neustoupil ani o milimetr. Chytil ruku bìlovlasého a strhl ji dolù.
"Smím koneènì vìdìt, jak se jmenujete?"
"Ustupte a moje spolupracovníky nechte ..."
Eylers nebyl pøítelem násilí, avšak umìl dobøe pøejít z obrany do protiútoku. Onen bìlovlasý muž se jej skuteèné pokusil srazit zpìt!
Eylers ovládal jistý hmat, který zpùsobil, že bìlovlasý muž proletìl vzduchem a pøistál u nohou svých podøízených. Jedním skokem byl opìt u nìj a donutil ho, aby se mu podíval do oèí.
"Ještì stále nevím, jak se jmenujete! Ale teï už to nehraje roli, protože se okamžitì seberete a poletíte pøed Velký výbor do Cattanu. Já vás ...."
Bìlovlasý musel ztratit rozum, protože zaèal na Eylerse jeèet, že je široko daleko jediným kvalifikovaným odborníkem na kovy.
Eylers se zarazil, ale muže stále ještì pevnì držel v sevøeni. Otoèil se k prospektorovi a øekl:
"Okamžitì zavolejte osobní kartotéku. Moment...!" otoèil se ke ètyøem vìdcùm, kteøí se neodvažovali promluvit, natož pak pohnout. "Pánové, jak se jmenuje tento muž?"
"Joe Jenkins," odpovìdìl jeden.
"Vypadá to, že stále ještì nevíte, koho máte pøed sebou," zaèal Jenkins øvát. Eylers trochu zmìnil sevøení. Joe Jenkins stáhl tváø bolestí, zmlkl a šel do kolen.
"Jenkinsi, to na vás skuteènì musím být tak hrubý?" zeptal se Bernd Eylers tise. "Nechápu proè ..."
Zarazil se, protože v oèích muže objevil nìco, co v nìm vzbudilo podezøení, že Jenkins není psychicky zdráv.
"Arte, rychle zavolejte doktora Vegu a ..."
Jenkins sevøel levaèku v pìst a udeøil Eylerse do tváøe, ale Eylers jej nepustil, naopak - dva prudké pohyby a Jenkins ležel na bøiše, neschopen jakéhokoliv pohybu.
Spojení do ústøední nemocnice na Cattanu bylo navázáno.
"Jak se jmenuje ten muž?" zeptal se šéflékaø Vega, když dostal informaci, co se stalo.
"Jenkins ..."
"Tím je všechno jasné. Postarejte se, aby byl obratem poslán k nám. Má zase jeden z tìch svých záchvatù. Ètrnáct dní hlubokého spánku ho z toho na pár mìsícù dostane. V podstatì by byl neškodný, kdyby nebyl agresivní a panovaèný ..."
"Dìkuji," øekl Eylers. "Monokl na oku mi ho bude ještì pár dní pøipomínat."
Rozhlédl se. Nechápal, proè Jenkinsovi spolupracovnici nehnuli prstem. Art Hooker shánìl nìjaké plastikové provazy, kterými by Jenkinse svázali.
Když pak bezradní vìdci Eylersovi vysvìtlili, že je Jenkins jako zdravý èlovìk pøíjemný, ale že dokáže být patologicky mstivý, když se mu nìkdo postaví, má-li záchvat, a když pak Jenkinse odvezli dva sani�áci, pustili se muži do práce.
"Tak co jste zjistili?" zeptal se po hodinì Eylers.
"Známe jenom specifickou váhu. Už potøetí nepøinesly metody vyvinuté Tajemnými žádný výsledek. Nìco podobného jsme zažili pouze když jsme studovali unital."
"A unital se v pøírodì nevyskytuje, nebo ano?"
"Souhlasíme s názorem, že je to umìlý produkt. Pravdìpodobnì je jeho výchozí surovinou nìjaká ruda, která je upravována jakýmsi speciálním zásahem."
Bernd Eylers mìl na srdci ještì jednu otázku:
"A pokud je tento èervený materiál výchozí surovinou, existuje pak teoretická možnost výroby unitalu?"
Hellmann se na nìj podíval s lítostí.
"Ani pomyšlení," øekl. "Jen se rozhlédnìte. Každý stroj je tady obalen unitalovými deskami. Tajemní s tímto kovem umìli zacházet, ale my nejsme schopni ani do nìj vyvrtat dírku ... ani laserem. Pouze jehlový oheò ho pøi soustøedìném ostøelování v trvání 210 vteøin zaène pøemìòovat v energii, což je proces, který se nedá zastavit, je-li už jednou zahájen."
Bernd Eylers se zdánlivì bezdùvodnì odvrátil. Hellmann nemìl spatøit jeho údìs. Právì v tuto chvíli pomyslel na ztichlou POINT OF.
Prstencová loï byla z unitalu!
Existovala ještì, nebo podlehla osudu v boji se zákeønými nepøáteli?
Byl tohle dùvod jejího odmlèení?
Když se s Hookerem vraceli na Main Island, svìøil se mu se svými starostmi.

* * *

Když záchranná loï Giantù pøistála na sedmé planetì, myšlenkové øízení vrátilo lidem vládu nad POINT OF. Jakmile to zaslechl Ren Dhark, opìtovnì si uvìdomil, že myšlenkové øízení zasahovalo samovolnì pouze tehdy, šlo-li lidem na lodi o holé životy.
A nyní to bylo zase tak!
Expedice Bleskù, která se vydala na planetu Robon na svoji první výpravu, znovu zažívala, jak øízení jejich malých lodi pøevzala myšlenková øízení, která s nimi prapodivnì manévrovala, mìnila kurz i rychlost. ..
Ren Dhark tušil, že se stále ještì nacházejí pod ochranou Syntetù, ale úplnì jist si nebyl.
Šest malých lodí bylo nìkolik tisíc metrù nad planetou naposledy strženo z kurzu a pak se hnaly nocí paralelnì s povrchem Robonu. Vpravo a vlevo od nich se rýsovaly energetické paprsky, které ve svých oblastech ovlivòovaly atmosféru a vyvolávaly horké orkány. Pøi pohledu na nì si dvanáct mužù v šesti Blescích uvìdomovalo, že by staèil jediný zásah tohoto paprsku a pøed jistou smrtí by je nezachránila ani intervalová pole.
Cizí zamìøování ze všech stran!
Muži zaslechli øvaní svých motorù. Obrazovky nad jejich hlavami se pøepnuly na infrazáøení. Noèní strana Robonu se pøed nimi objevila jako ve dne.
Ale pak nastala tma a motory pøekvapivì ztichly.
Ren Dhark potøeboval chvilku na to, aby pochopil, že Blesky vletìly do Robonu!
Spojový klid!
V každém Blesku sedìli dva muži a èekali. Možnost jednat a konat jim byla odebrána. Ale ani Ren Dhark po tom momentálnì netoužil. Myšlenkové øízení opìt prokázalo, že umí reagovat podstatnì rychleji a pøesnìji než èlovìk.
Uplynula pùlhodina a pomalu druhá, když se situace náhle zmìnila. Blesky opustily svùj úkryt v hloubce zhruba jednoho tisíce metrù pod zemí. Když se dostaly na povrch, vládla kolem nich tichá a mírná noc. Energetické zamìøovaèe zachytily dvì kulovité lodi, které startovaly a plnou parou opouštìly Robon.
Rychlost Bleskù byla nízká ...
"Mìsto... mìsto!" køikl kdosi na UKV.
V dálce byla obloha rozsvícena odrazem nashromáždìného svìtla v jednom místì tak, jak to bývá obvyklé i nad mìsty na Zemi.
Minutu po minutì byl odraz jasnìjší a pak se pøed Blesky objevila první svìtla.
Mìsto Giantù!
Mìsto smrtelných nepøátel lidstva!
Blesky pøibrzdily a pustily se níž. Zemì byla mírnì zvlnìná, porostlá øídkým køovím a obèas stromy. Za jedním takovým lesíkem Blesky pøistály.
"Vystoupit!" naøídil Dhark a když sám vylezl z lodi a stál vedle ní, nejdøíve ze všeho musel pøivyknout tmì. Øetìzec svìtel, stojící nad zvlnìnou rovinou, pøipomínal poulièní osvìtlení.
Muži pøicházeli z obou stran. Dan Riker prohlásil, že by se mìli mìstu pøiblížit co nejvíc. Manu Èobe neøíkal nic a držel se pozadu.
Dva muži zùstali u Bleskù a ostatní se pustili smìrem k mìstu. Písèité podloží jim køupalo pod nohama. Když vystoupili na vlnu, spatøili pøed sebou moøe domù.
"Osvìtlením tedy nešetøili ..." konstatoval Rul Warren.
"Zato na Zemi jsou teï v noci všechny ulice temné," pravil Ren Dhark s hoøkostí v hlase.
Vykroèili smìrem k mìstu.
Noc na Robonu byla pøekvapivì teplá. Vál mírný vánek. Tady nešumìlo listí, tady cinkalo, jako by na sebe narážely tenounké vznášející se sklenìné tyèinky.
V následující chvíli se prùzkumná skupina zarazila. Vlevo od nich byly slyšet rychlé kroky, pøipomínající klus.
Muži odjistili paprskomety.
Tmou zaznìl výkøik.
"K zemi!" køikl Dhark.
Leželi na teplém písku a snažili se zjistit, co se to dìje. Ale moc toho pøed sebou nevidìli. Ta cizí bytost, která vykøikla, uhnula do pravého úhlu a zmizela. Nikdo nemohl urèit, co to bylo.
Napìti vzrùstalo, èím byli mìstu blíže. Od prvních domù je nedìlilo ani pìt set metrù, když museli podruhé klesnout k zemi, aby se kryli.
Od mìsta pøilétaly nìjaké lodì!
Ren Dhark a jeho pøítel Riker mìli hlavy mírnì zdviženy, a pokoušeli se rozeznat, jaké to jsou lodì.
Mìli Gianti k dispozici individuální zamìøovaèe, které reagují na elektrický proud v mozcích lidí?
"Kruci, že bychom mìli na poslední chvíli pech?" špitl Riker podráždìnì.
Lodì zaèaly kroužit nad jejich hlavami. Muži zadržovali dech. Nìkolikrát to už vypadalo, jako by lodì zaèaly klesat, ale udržely si výšku a stále jen kroužily.
Z dálky se ozvalo dunìní. Nebe rozøízlo pìt svìtelných prstù. Ve stejnou chvíli zmìnily lodì kurz a vyrazily smìrem ke svìtlu reflektorù.
Krátce nato planetu Robon opustila další kulovitá loï.
Dharkova skupina se pomalièku blížila mìstu. Øetìz svìtel skuteènì osvìtloval výpadovku z mìsta, která však po pùlkilometru konèila a dál nevedla.
Èím blíže byli, tím více detailù mìsta objevovali.
Všechny domy vypadaly stejnì. Všechny mìly jedno patro, všechny mìly ploché støechy, všechny mìly na stejných místech okna a dveøe.
"Plastikové domy?" zeptal se Voncev.
Muži se zarazili.
Gianti museli na Zemi demontovat nejvìtší továrny na výrobu plastikových domù, protože tohle byly jednoznaènì domy pozemského pùvodu!
"To by mì tedy zajímalo, co se tìmhle zlodìjùm nehodí,"pravil Rul Warren zlostnì. Vykroèil, ale Dhark jej zarazil.
"Ani slovo!" sykl Dhark. "Gianti!"
Náhodou se podíval doleva a objevil tam zvìtšující se svìtlý bod, jenž se tiše a rychle pøibližoval.
Tøi Gianti na vznášející se desce, která mìla žlutá a modrá pozièní svìtla. Gianti sedìli vedle sebe a dívali se dolù. Ale skupinky si nevšimli a za chvíli zase zmizeli v jiném smìru.
"Co když nás hledají?" prolomil Riker ticho.
Odpovìdí mu bylo ticho. Dhark dal pokyn k dalšímu pochodu.
Nebezpeèí narùstalo s každým krokem.
Došli k výpadovce. Plastiková vozovka byla osvìtlena, ale prázdná.
Plastiková vozovka byla osvìtlena, ale prázdná.
"Naè myslíš, Rene?" zeptal se Riker, podivující se Dharkovu mlèení.
"Na tìch pìt Giantù, pøedstavujících Cal. Jestli je vùbec nìkdy najdeme."
"A když ne?"
Ren Dhark ztìžka oddechoval. Pak odvìtil: "Pak za dva, tøi roky pøestane lidstvo na Zemi existovat. Pak jsme my a kolonisté na Hope jedinými lidmi v kosmu. Ale nezaèínejme teï o tom ..."
Ulice a domy byly osvìtleny pozemskou technikou.
Když se octli na padesát metrù od prvního domu, skryti za nìjakými keøi, z jednoho domu vyšel Giant. Pøešel ulici a vstoupil do jiného domu.
"Zatracení Ochránci kosmu ..." ulevil si Arc Doorn.
"Ïábelská vìc ..." øekl Petr Voncev, ale dál se nedostal.
Deset párù oèi se nepøirozenì rozšíøilo a zíralo na ulici. Deset mužù nechápalo, co to vidí. Stáli tam a jen zírali ...

V pøíštím svazku vyjde
Kurt Brand:
PØÍŠERY ZE STARLIGHTU
Ren Dhark objevil domovskou planetu Giantù. Koneènì se vysvìtlí, kam agresoøi unášejí obyvatelstvo Zemì - lidé tu slouží a na svou minulost už zapomnìli. Sami sebe nazývají Robony a pokládají Gianty za své pány a ochránce. Situaci na Hope zatím komplikují nové boje o moc. . .
- 1 -