www.palmknihy.cz

Pro válečné účely

Shigor Birdman

http://palmknihy.cz/index.php?x=1220

Pro válečné účely

Kapitola 1

Pro válečné účely

Jiří “Shigor Birdman” Matyskiewicz

Publikováno s laskavým svolením autora

Zdroj http://www.shigor.mysteria.cz,

Tam také najdete další povídky a romány

Tři postavy procházely dlouhou chodbou a nahlížely prosklenými okny do jednotlivých místností. Dva muži v oblecích znuděně poslouchali výklad třetího muže, navlečeného do poněkud těsného bílého pláště.

“Tady Jennifer se jeví jako velice slibný subjekt dalšího výzkumu, pánové. Má velice slušně vyvinuté schopnosti pyrokinetiky…”

“Čeho?” přerušil výklad jeden z mužů, zjevně mladší z dvojice vysokých úředníků. Na rozdíl od svého nadřízeného věnoval řečem muže v plášti alespoň zlomek pozornosti.

“Pyrokinetika. Jenny dokáže ovládat do značné míry oheň, je schopná zapalovat malé ohýnky, rozžhavovat kovové předměty…”

Toto téma zjevně zaujalo staršího úředníka, protože přesunul pohled z místnosti na mluvčího a hlubokm, pečlivě neutrálním hlasem položil otázku: “To je zajímavé, pane doktore. Jaké jsou praktické možnosti?”

“Ehm… teoreticky…”

“Prakticky prosím. Co ta vaše Jenny dokáže?”

“Dokáže zapálit hořlavý materiál do vzdálenosti několika metrů, stačí se jen trochu soustředit. Očekáváme, že se její schopnosti budou nadále zvyšovat…”

“Je použitelná v nějaké praktické situaci?” nenechal se úředník odbýt.

“Pochopitelně! Tedy, ehm… prozatím zřejmě ne, připustil vědec rozpačitě.

“Takže další zbytečná zrůdička, mutantka, která se hodí tak do cirkusu,” pronesl jedovatě mladší úředník.

Mladá dívka, snad sedmnáctiletá, ležící na lůžku, odložila dočtený románek a posadila se. Než se natáhla pro ovladač televize, vrhla letmý pohled ma velké zrcadlo, které dominovalo jedné stěně jejího pokoje. Kdopak mě to asi očumuje dneska, pomyslela si rezignovaně.

“To ne!” ohradil se vědec. “S náležitým tréninkem její schopnosti porostou! Snadno by se dala použít jako zbraň!”

“Možná,” odvětil suše mladší úředník. Starší souhlasně pokýval prošedivělou hlavou.

“Jsou to sice zajímavé věci, pane doktore,” řekl stále pečlivým tónem bez jediné emoce. “Ale nás by zajímal nějaký výsledek, který vaše instituce má.” V hlasu se objevil náznak hrozby. “Toto tajné výzkumné středisko má vysoký rozpočet a vy žádáte ještě další zvýšení. Představa použití mutantů pro vládní a vojenské účely má sice mou podporu, ale zatím jsem neviděl žádný důkaz, že za ty spousty peněz z kapes daňových poplatníků něco dodáte. Oh ano…” nepatrně se pousmál. “…některé z vašich exponátů mají velký potenciál, který by se snad dal zužitkovat, ať už pro špionážní nebo válečné akce… Ale já musím mít něco hmatatelného, co mohu ukázat panu prezidentovi. Takže dost vědeckého žargonu a vytáček, doktore. Máte něco nebo někoho, kdo by mi mohl takový důkaz podat?” Přes zdvořilý tón v hlase zněla ocelová tvrdost. Vědec na chvíli zaváhal, pak se ale pousmál.

“Jistěže, pánové. Pokud mě budete laskavě následovat do sekce C, ukážu vám pana Bernsteina, který takový důkaz představuje.”

“Veďte nás,” poručil mladší muž.

“Co je zajímavého na tom vašem panu Bernsteinovi?”

“Uvidíte, pánové. Na první pohled je to docela obyčejný člověk, ale díky zvláštní mutaci je pro nás velice cenný.”

“Jakým způsobem?”

“Nechte se překvapit, pánové,” vědci hrál na rtech tajuplný úsměv. Byl rád, že má na ty panáky z Bílého Domu alespoň nějaký trumf.

Po chvíli došli k velkým dveřím s varovným nápisem SEKCE C - pouze oprávněné osoby! Doktor Swalwski, ředitel Institutu pro výzkum osob se změněným genetickým kódem (zvaným familiérně Škola Mutantů), se nechal identifikovat zabezpečovacím zařízením a po nutných procedurách zavedl oba členy prezidentské inspekce do kontrolní místnosti, zaplněné technikou a několika lidmi v bílých pláštích. Po přivítání se s personálem ukázal doktor na obrovskou obrazovku a slavnostně prohlásil: “Toto je pan Thomas Bernstein, pánové! Velice důležitá osoba pro naše válečné účely.”

Oba úředníci si vyměnili zmatené pohledy a znovu se zadívali na obrazovku. Kamery zachycovaly velkého otylého muže, sledujícího akční seriál v televizi. Lnými ústy popcornu povzbuzoval svého hrdinu, až pražená kukuřice létala všude kolem.

“Jak může být tenhle špekoun důležitý pro válečné účely?” zašklebil se mladší úředník. “Pustíme toho otesánka na nepřátelskou armádu a on ji sežere?” zeptal se sarkasticky. Doktor Swalowski se usmál.

“Pan Bernstein je zvláštní člověk. V jeho případě mutace zasáhla část jeho zažívacího traktu a zvláštním způsobem ho pozměnila.”

“To znamená co?”

“Zřejmě jste už slyšeli o novém bojovém plynu, označovaném jako F-GAS?”

“No ano,” přisvědčil starší muž s poněkud zmateným výrazem na tváři. “Do několika sekund vyřadí zasaženou osobu, do hodiny nastává smrt. Ale co to má společného…”

“Při trávení potravy vzniká slušné množství odpadních plynů. Trávící systém pana B. používá tak zvláštní enzymy, že po styku s některými druhy potravy vzniká silně otravná látka, kterou jsme pojmenovali F-GAS nebo-li FART-GAS. Pšoukový plyn, pánové. A dokud nezjistíme, jak ty enzymy vyrábět uměle, zůstává pan Bernstein jediným zdrojem nejjedovatějšího bojového plynu, proti kterému je imunní pouze on sám.”

Tlustý muž se poplácal na mohutném břiše. Reproduktory přenesly zvukový záznam jeho příspěvku k debatě a zdůraznily poslední slova doktora Swalowského. Mohutné PRRRD trvalo téměř dvacet sekund.

Table of Contents

Kapitoral 1